úhorník mnohodílný
Descurainia sophia (L.) Webb ex Prantl
čeleď: brukvovité – Brassicaceae

synonyma: Sisymbrium sophia

slovenský název: úhorník liečivý
anglický název: Flixwedd
německý název: Besenrauke, Sophienkraut
lidové názvy:

Původ druhu: 
Tato rostlina pochází ze západní Asie, rozšířena v Evropě a severní Africe. Potom byla zavlečena do Severní a Jižní Ameriky, jižní  Afriky a na Nový Zéland.

Areál rozšíření: 
Druh je v ČR rozšířen zejména v teplejších oblastech státu, přechodně vyskytuje i do vyšších poloh (lokality do 800m, přechodně Krkonoše, Černá hora). Roste na půdách lehkých, písčitých a hlinitých, avšak i na půdách těžších. Preferuje kypré, sypké, živinami bohaté půdy, kyselé až alkalické reakce, sušší až mírně vlhké.

Popis rostliny:
•	Jednoleté až ozimé byliny.
•	Klíčící rostliny se objevují na podzim nebo na jaře následujícího roku. Po vytvoření 
přízemní růžice listů vybíhá vzhůru lodyha, nesoucí dlouhé květenství. V jeho spodní      části postupně dozrávají plody.
•	Rostlina má vřetenovitý hlavní kořen, z něhož vyrůstají postranní kořeny. 
•	Lodyha přímá, nevětvená nebo z pravidla jen v horní polovině větvená s větvemi přímo odstálými, oblá, dutá, výška 10-50 cm.
•	Rostlina je hustě olistěná, lysá až šedě pýřitá.listy zřídka chlupaté až běloplstnaté. Dolní listy jsou krátce řapíkaté, 2-3x peřenosečné, s 6-8 páry úkrojků. Horní listy jsou přisedlé, až jednoduše peřenosečné, s 3-4 páry čárkovitých úkrojků., 
•	Kalich je zelený až žlutavý, korunní lístky citrónově žluté, (korunní lístky, kratší než kališní lístky), na vrcholu zaokrouhlené, uťaté, až mělce vykrojené,  tyčinky delší než kališní lístky,  prašníky. Plodní odstálé až rozkladité. 
•	Květy jsou sestaveny v mnohočetných hroznech hrozny obvykle mnohokvěté, prodloužené, husté.                                              
•	Rostliny kvetou od května do července až srpna, plody dozrávají v červnu až září
•	Plody jsou šešule, rovné až obloukovitě zahnuté, mírně zaškrcované, lysé nebo pýřité. Semena jsou drobná, široce oválná, s patrným kořínkem a dvěma hroty na konci, hladká, světle hnědá (skořicově hnědá), v pouzdrech jednořadá. Semena se šíří větrem nebo vodou (deštěm).Povrch semen za vlhka slizovatí a semena se pak mohou přichytávat na nářadí a mechanizace, případně šířit pomocí zvířat.

Ekologie:
Synantropní druh, úhory a pole, rumiště, hřbitovy, skládky a komposty, dvory obilných skladů, okraje komunikací, železniční náspy. Dále se šíří zejména podél komunikací.
Na vysychavých až čerstvě vlhkých, obvykle živinami bohatých, kyprých či sypkých půdách (někdy čerstvě navrstvených), kde probíhají  kyselé až alkalické reakce.
Světlomilný druh. 
Diagnostický druh svazu Sisymbrion officinaslis.

Význam a využití v praxi:
 Patří mezi méně nebezpečné plevele. Dříve řazen k léčivým druhům, účinné látky však nebyly prokázány. V poslední době jeho význam stoupá. 
Škodlivost: 
Konkurenčně silná rostlina, prosadí se i v hustých porostech. V současné době často zapleveluje ozimé obiloviny, ozimou řepku, víceleté pícniny a některé druhy zeleniny (cibule,pór, mrkev). V dobře zapojených porostech obilnin se prosazuje obtížně, neboť má pomalejší růst a vývoj a nesnáší zastínění. V řepce ozimé způsobuje problémy zejména v prořídlých, mezerovitých a slabě vyvinutých porostech, kde vytváří rozložité jedince vysokého vzrůstu. V normálním porostu se vyskytuje pouze na jeho okraji nebo v kolejových řádcích. Malá konkurenční schopnost zeleniny má za důsledek časté zaplevelení úhorníkem. 

Zajímavosti: 
Druh se rozmnožuje výhradně semeny (generativně). Udávaný počet semen na rostlině se pohybuje od 6000 do 770 000. Po přezimování semena klíčí dobře a nejlépe při teplotě 10-12 C, při vyšších teplotách klíčí hůře. V jedné šešuli se nachází 24-55 semen, která jsou dlouze protáhlá a nepravidelně klíčivá. Délka klíčivosti semen je nejméně 5 let, max. hloubka klíčení 2 cm, běžně vzchází z povrchové vrstvy půdy.

Použitá literatura:
HEJNÝ S., SLAVÍK B.(1988):Květena – 3.díl Academia Praha : 38
Internetové stránky firmy Vúrv

.