třezalka tečkovaná
Hypericum perforatum L.
čeleď: třezalkovité  - Hypericaceae

slovenský název: l‘ubovník bodkovaný
anglický název: St. John‘s wor
německý název: s Johanniskraut
lidové názvy: třesalka, zděšenec, dřezalka, laskavý koření, bylina sv. Jana, zvonečky, kvítí Panny Marie, milovníček, krvavník, prostřelenec, děravec. (Hoffmannová E., Jebavý F. S. 2001)

Areál rozšíření: 
Evropa, Asie, severní Afrika. (Korbelář J., Endris Z. 1981)

Popis rostliny:
•	Vytrvalá bylina.
•	Kořenový systém: rozvětvený s větveným oddenkem
•	Lodyha: 40-60 cm vysoká, přímá nebo vystoupavá, tuhá, nahoře větvená, oblá nebo se dvěma podélnými lištami.
•	Listy: vstřícné podlouhle vejčité, vstřícné, 3 cm dlouhé, lysé, celokrajné v průsvitu proti slunci tečkované, se siličnými nádržkami nebo s jemnými černými žlázkami. Žlázky obsahují hořký olej. V dolní části lodyhy jsou listy přisedlé a v horní č. pak na krátkých stopkách.
•	Květy:  oboupohlavné, 20-25 mm velké, 5 kališních a 5 zlatožlutých korunních plátků- jsou černě tečkované (jde o ponořené žlázky, naplněné červeným barvivem hypericinem); obsahují mnoho tyčinek, které jsou dole srostlé.
•	Květenství: Vrcholičnatá (bohaté laty složené z vidlanů a šroubelů).
•	Doba květu: od V. do IX.
•	Plod: tobolka
•	Opylovač: Hmyz, částečně samosprašná.
•	Šíření: Semeny rozšiřovanými větrem, vegetativně rozrůstáním nadzemními výběžky.
•	Sbíráme: Kvetoucí nať 20 cm dlouhou, dříve než začnou zrát plody (VII.– VIII.). (Kolbek J., Větvička V. 2000; Korbelář J., Endris Z. 1981)

Obsahové látky:
Třísloviny, fotodynamicky působicí naftodiantron hypericin (tzv. hyperiková červeň), glykosidy rutin, hyperin, katechol peflavit s účinkem vitaminu P aj. (Kolbek J., Větvička V. 2000)

Ekologie:
V ČR na výslunných stráních a sušších loukách, úhorech a pastvinách, ale i na rašeliništích od nížin do hor. (Kolbek J., Větvička V. 2000; MuDr. Korbelář J., Csc., Endris Z. 1981)

Význam a použití v praxi:
Dobrý zevní protizánětlivý prostředek, na popáleniny, rány a kloubní potíže. Léčba gynekologických zánětů, při nervových poruchách a při nedostatečné imunitě.V současné době se využívá jako fytoindikátor znečištěného ovzduší.
Využívané části: Nať, kvetoucí vrcholky.
Upozornění: Delší používání může vést k přecitlivosti na světlo. Jde o primární fotosenzibilizaci, která způsobuje kožní onemocnění. (Kolbek J., Větvička V. 2000; Ody P. 2001)

Zajímavosti: 
Jméno odvozeno od jiné rostliny- z řečtiny hypo= pod, ereiké= vřes: tedy rostoucí pod vřesem; nebo z řeckého hyper= nad, eikón= představa: s vynikajícími léčivými vlastnostmi; lat. Perforatus= provrtaný (lístky jsou prosvítavě tečkované). (Šmíd M. 2002; Kolbek J., Větvička V. 2000)

Šálek klasického nálevu se využívá při regeneraci, jako antidepresivní prostředek, ideální na podrážděné nervy a traumata v menopauze. Užívejte denně.
Tinktura z třezalky tečkované a měsíčku lékařského na hmyzí kousnutí, řezné rány a odřeniny. Lehce vklepat do kůže.
Výtažkový olej z čerstvých listů se používá při léčbě popálenin a zanícených ran. Sbírejte ji uprostřed léta. (Ody P. 2001)

Použitá literatura:
Ody P. (2001): Domácí herbář. Knižní klub Ikar, s.r.o.; Praha: 
Šmíd M. (2002): Průvodce odbornými názvy rostlin. Nakladatelství Brázda, s.r.o.; Praha: 153
Kolbek J., Větvička V. (2000): Rostliny na každém kroku. Granit,  s.r.o.; Praha: 67 
Korbelář J., Endris Z. (1981): Naše rostliny v lékařství.AVICENUM, Zdravotnické nakladatelství; Praha: 434 
Hoffmannová E., Jebavý F. S. (2001): Rostliny v domácí lékárně. Knihkupectví “U podléšky”; Praha: 142- 144 

 

           
.