topol černý 
Populus nigra L. 
čeleď: vrbovité – Salicaceae

slovenský název: topoľ čierny
anglický název: Black Poplar
německý název: Schwarzpappel, Feldpappel, Pappelweide, Saarbaum, Alber, Pyramidenpappel
lidové názvy: topol pyramidální (odrůda topolu černého)

Původ druhu: 
Topol černý je pěstován od pradávna. Místo původu je západní Asie a Evropa. 

Areál rozšíření: 
Přirozeně je pěstovaný jen ve velkých údolích střední a jižní Evropy, za Uralem až k povodí Jeniseje. Dále pak v Africe, Malé Asii a Kavkazu. Je ale také hojně vysazován a využíván jako parkový strom. 

Popis rostliny: 
•	druh jednoletý nebo vytrvalý, dřevina 
•	stonek a výška rostliny: Statný strom výšky asi 30-40m (nejmohutnější z evropských topolů). Šedohnědá kůra brzy rozpukává a vytváří hnědou až černou, hluboce brázditou nebo síťovitě rozpukanou borku. Kmen bývá obvykle silně vyvinut, značně svalovitý a pokroucený, většinou nakloněný nebo stlačený.
•	listy: Střídavě postavené, kosočtverečné, trojúhelníkovité až trojboce vejčité, s tenkou prodlouženou špičkou. Na okraji mají drobné, dopředu namířené zuby. Jsou asi 8-12cm velké. (Listy na brachyblastech všeobecně kratší.) Mají 2-4cm dlouhé řapíky a sytě zelenou, lesklou čepel, na rubu světlejší barvy s vystouplou zažloutlou žilnatinou. (Po vyrašení jsou však červenavě zelené.) 
 	(u listů, stonku a kořene nezapomenout na případné metamorfózy a jejich funkci)
•	květy: Samčí květy jsou s červenými prašníky, jsou kratší než samičí s 12-20 tyčinkami. Samičí jsou zelené v převislých jehnědách až 5 cm dlouhých krátce stopkatých, mají téměř kulovitý, lysý semeník se 2 zelenavými dvouzářezovými bliznami. Kvete před olistěním na oddělených rostlinách na začátku jara.
•	květenství: Jehnědovité. 
•	doba květu: III. - IV.
•	plody, případně semena: Plody jsou stopkaté tobolky s mnoha chlupy hustě ochmýřenými semeny v převislých plodenstvích.

Ekologie: 
Stanovištní podmínky: Dává přednost vlhčím, periodicky zaplavovaným půdám s hlubokým pískem nebo štěrkem. Většinou v údolích velkých řek a na  náplavech. Podmínky růstu: Světlomilný, daří se mu v živných čerstvě vlhkých půdách.

Obsahové látky: 
glykosidní salicin a populin, barvivo, třísloviny, silice, manit a guma

Význam a využití v praxi:
Využití v lékařství, léčitelství, farmacii: Výše uvedené obsahové látky vyvolávají zvýšené vylučování moči. Využívá se jako diuretikum vnitřně v nálevu (Sbírají se mladé zimní pupeny na jaře před rozvitím z poražených stromů. Droga má kořenitě hořkou chuť a aromatickou vůni), při nemocích dolních cest močových, při zvětšení předstojné žlázy, při chronickém a akutním zánětu močového měchýře, a také při dně a revmatismu. Zevně se používá jako mast (Unguentum populeum) při hemeroidech a popáleninách.
Energetické využití v ČR:Hlavní rozdíl při pěstování energetických dřevin na plantážích oproti běžnému způsobu, je v době mezi sázením stromů a těžbou dřeva, která je u energetických plantáží kratší (2-8 let). Pro zřizování plantáží rychle rostoucích dřevin se nejlépe hodí eukalypty, platany, topoly, akáty, vrby a olše. Pro naše podmínky nejlépe vyhovuje pěstování topolů (nejvýznamnější jsou topol černý - Populus nigra L., topol balzámový - Populus balsamifera L. a dále kříženci mezi topolem černým a bavlníkovým - Populus x euroamerikana Dode Guinier.) a vrb. Zakládáním plantáží rychle rostoucích dřevin (RRD) je možno účelně využít uvolněnou zemědělskou půdu nebo nevyužívanou půdu např. kolem dálnic, silnic, na důlních výsypkách nebo složištích popele, lokalitách ohrožených imisemi apod. 
       Využití topolového dřeva je poměrně rozmanité: nábytkářská dýha, dýha na výrobu překližky, palety, dřevěné obaly, stavební dřevo, celulóza, vláknina, štěpka. 

Zajímavosti: 
V kultuře je nejvýznamnějším kultivarem cv. Italica, který vznikl pravděpodobně v Lombardii ( tj. Itálie) kolem roku 1758. Kultivar  Italica má štíhlou vřetenovitou korunu.Převážně jsou pěstovány samčí exempláře, jen málo samičí (mají širší korunu).

Použitá literatura: 
Hejný S., Slavík B. (1988): Květena ČSR – 1. díl. Academia Praha: 526 
Kremer B. P.(1995): Stromy. Ikar Praha: 102
Větvička V. (1999): Evropské stromy. Adventium Praha: 92   
Korbelář J., Endris Z. (1981): Naše rostliny v lékařství. Avicenum Praha: 424
Coombes A. J. (1111): Stromy.Osveta
Koblížek J. (1111): Jehličnaté a listnaté dřeviny našich zahrad a parků.
http://stary.biom.cz/biom/8/09.html
http://www.silvarium.cz/citarna/zprava98/zz98_34.htm
http://www.publikace.cz/php/skripta/kapitola.php?titul_key=4&idkapitola=239
http://www.nymburk-info.cz/turinfo/Pri/Ostrov/sezdrev.html