tolice vojtěška
Medicago sativa L.
čeleď: bobovité - Fabaceae

synonyma: vojtěška setá

slovenský název: lucerna siata
anglický název: alfalfa, lucerne
německý název: Saatluzerne, Luzerne
lidové názvy: vojtěška, lucinka, lucerka

Původ druhu: 
Původní pravděpodobně v oblasti od Malé Asie a Zakavkazí do Střední Asie a Kašmíru. Přes Středozemí se rozšířila do Evropy a odtud se kulturou rozšířila po celém světě.
Římané ji pěstovali jako krmnou pícninu, protože věděli, že zvyšuje produkci kravského mléka. Číňané ji pěstovali, protože věřili, že vojtěška hojí jako léčivá bylina žaludeční vředy, a proto pili denně vojtěškový čaj, který má vysoký obsah vitamínů a bílkovin. Američtí indiáni používali vojtěšku jako běžnou potravu. Indiáni z Utahu mleli semena na mouku k přípravě chlebového těsta. Listy používali k přípravě vloček pro nemluvňata a malé děti.

Areál rozšíření: 
V současné době pěstovaná na ploše více než 30 milionů hektarů po celém světě. Z oblastí původního výskytu se již před našim letopočtem rozšířila přes Řecko do Evropy. V 16.století se začala pěstovat v Jižní Americe a jižní Africe, od poloviny 19.století i v Severní Americe, kde se dnes nachází více než třetina světových pěstebních ploch. 
V ČR je hojně kultivována po celém území od planárního do submontánního stupně, kde zplaňuje nejčastěji. Je zavlékána i do stupně montánního (max.: Pec pod Sněžkou, ca 810 m).

Popis rostliny:
§	Druh vytrvalý, bylina
§	Mohutně vyvinutý kořenový systém, se silným, větveným, až několik m dlouhým hlavním kořenem a větvenou kořenovou hlavou
§	Lodyha vystoupavá až přímá, zpravidla 30-100cm vysoká, tupě hranatá, lysá nebo řídce roztroušeně chlupatá
§	Listy krátce (0,5-1,5cm) řapíkaté; lístky obvykle obvejčité až obkopinaté, zpravidla   1-3cm dlouhé, 0,4-1,0cm široké, na bázi klínovitě zůžené, na vrcholu uťaté až mělce vykrojené s nasazenou špičkou, v horní části drobně pilovitě zubaté, ± lysé nebo na rubu roztr.chlupaté, postranní lístky s řapíčky asi 0,5-1,5mm dlouhé, prostřední lístek s řapíčkem nejčastěji 2-3mm dlouhý; ±  palisty vejčitě kopinaté, 1-2mm dl., na vrcholu dlouze zašpičatělé, v dolní části obvykle drobně zubaté, ± lysé
§	Květy krátce (2-3mm) stopkaté, listeny čárkovité, ± s délkou stopky; kalich 5-9mm dlouhý, lysý až roztroušeně chlupatý na žilkách, cípy uzoučké (až šídlovité), o málo delší než kališní trubka; koruna 8-12mm dl., modrofialová, někdy bledě modrá, vzácně bílá, pavéza obvejčitá, křídla delší než člunek, kratší než pavéza
§	Květenství v obrysu vejčité až eliptické, až 3cm dl., 8-25květé, na 1-5cm dl., ± lysých či roztr.chlupatých stopkách
§	Doba květu je od V. do X. měsíce
§	Lusky nepukavé, neopadavé, volně spirálně stočené, s 1,5-3,5 závity, 5-9mm v průměru, se zřetelným otvorem uvnitř závitů, povrch plodu holý, lysý (vz. roztr. chlupatý), s žilnatinou ±nezřetelnou, tmavě šedohnědý; semena po 3-6, nejčastěji elipsoidně nesouměrně srdcovitá, 2,5-2,8mm dl., 1,3-1,5mm šir., žlutohnědá

Obsahové látky: 
Má zvl. vysoký obsah proteinů (zejména před plným kvetením), díky aktivitě symbiotických bakterií může vázat až 200-300kg vzdušného dusíku na hektar porostu. Je známo, že zvyšuje produkci kravského mléka. Používá se v lidovém léčitelství, protože díky obsahu léčivých látek zvyšuje chuť k jídlu, odstraňuje zadržování tekutin a pomáhá při vředech zažívacího ústrojí i při žloutence.

Ekologie: 
Pěstována a často zplaňující. Okraje cest a jiných komunikací, náspy (i železniční), sušší, zvláště ruderalizované louky, okraje polí, rumiště apod. Nejčastěji na výhřevných, provzdušněných, živinami bohatých a s oblibou i vápnitých hlubších půdách. Lze pěstovat i na suchých půdách, protože si díky dlouhému hlavnímu kořeni dokáže vytáhnout vodu z hloubky až 5 m. Vyskytuje se v řadě společenstev, zvláště svazů Dauco-Melilotion, Convolvulo-Agropyrion, nezřídka i v ruderalizovaných společenstvech svazu Bromion erecti či suchomilnějších porostech svazu Arrhenatherion

Použitá literatura: 
SMEJKAL M., DVOŘÁKOVÁ M. (1995): Květena ČR - 1. díl. Academia Praha: 456,457
LAVENDEROVÁ S., FRANKLINOVÁ A.(1996): Magické rostliny aneb byliny od A do Z. Volvox globator: 357.