tolice dětelová
Medicago lupulina L.
čeleď: bobovité – Fabacae

synonyma: motýlokvěté - Papillionaceae, vikvovité – Viciaceae

slovenský název: lucerna chmel´ová
anglický název: lucerne
německý název: e Hopfen-Luzerne, r Hopfenklee, Gelbklee
lidový název: hvězdář, chmelovinka, vojtěška chmelová

Původ druhu: 
Středozemí (Slavík B. 1995)

Areál rozšíření: 
Zaujímá rozsáhlý areál v jižní části mírného pásu Eurasie od západní Evropy po dálný východ, na jih po severní a východní Afriku, severní Indii a střední Čínu. Druhotně (zavlékána či pěstovaná) téměř po celém světě, zvláště v mírných a subtropických pásmech. V ČR – hojně po celém území (Slavík B. 1995)

Popis rostliny.
•	jednoletá až krátce vytrvalá bylina
•	kořenový systém: větvený vřetenovitý kořen s často rozvětvenou kořenovou hlavou
•	lodyha poléhavá až vzpřímená, obvykle bohatě od báze větvená, zpravidla 10 – 60 cm dlouhá, řídce až hustě, na bázi ± odstále, v horní polovině často přitiskle chlupatá; chlupy jednoduché, někdy i žláznaté
•	listy: dolní lodyžní lístky dlouze, horní krátce řapíkaté, lístky zpravidla obvejčité, klínovitě obvejčité nebo obkopinaté, proměnlivé velikosti, nejčastěji 10 – 15 mm dlouhé, 4 – 11 mm široké, na bázi ± celokrajné, na vrcholu zpravidla drobně zubaté, někdy ± uťaté až slabě vykrojené, s nasazenou špičkou, po obou stranách nebo pouze na rubu ± přitiskle chlupaté; postranní lístky ± přisedlé, prostřední krátce (2 – 4 mm) řapíčkatý; palisty vejčité až kopinaté, nejčastěji 3 – 10 mm dlouhé, na vrcholu dlouze zašpičatělé
•	květy: oboupohlavné,souměrné; krátce stopkaté, stopky až 1 mm dlouhé, chlupaté. Kalich 1,5 – 2,3 mm dlouhý, lysý, chlupatý nebo i žláznatý; koruna 2,2 – 3,5(4,0) mm dlouhá, světle žlutá. Charakteristické je utváření okvětních plátků. Horní korunní plátek bývá větší , nazpět ohnutý nebo orientovaný vpřed, někdy odlišně zbarvený. Postranní 2 plátky jsou křídla a 2 dolní plátky srůstají v člunek, ukrývající tyčinky a pestík . Někdy korunní plátky srůstají ve spodní části v trubku; kalich je srostlý. Pestík jednoplodolistový, semeník svrchní. Tyčinky jsou jednobratré nebo dvoubratré. 
•	květenství: strboul
•	doba květu: V. – X.
•	plody a semena: lusky v obrysu vejčité až ledvinité, s kratičkým zobánkem a s vyniklou žilnatinou (žilky obloukovitě zahnuté, s řídkými anastomózami ve hřbetní části plodu), v mládí zpravidla chlupaté a žláznaté, řidčeji jen chlupaté (stopkaté žlázky alespoň při obvodu plodu), později olysávající, za zralosti tmavě hnědošedé až černé. Semena zploštěle elipsoidní, 1,5 – 1,7 mm dlouhá, žlutá až pískově hnědá. (Slavík B. 1995)

Obsahové látky: 
celé rostliny, hlavně semena jsou bohatá na bílkoviny (Volf F. a kol. 1988) 

Ekologie:
Stanovištní podmínky: trávníky, lemy akátin, okraje cest, lemy polí, úhory, pastviny,                   
železniční náspy, rumiště.
Podmínky růstu: výhřevné, živinami a bázemi bohatých, obvykle humózních, často
skeletovitých či písčitých, propustných, někdy sešlapávaných půdách,
obvykle na obnažených nebo zraňovaných místech
Společenstva: svazy Polygonium avicularis, Bromo – Hordeion murini, Convolvulo – Agropyron, nezřídka i Caucalin lappula, Fumario – Euphorbion, často i v narušených porostech svazů Cynosurion a Arrhenatheron aj. (Slavík B. 1995)

Význam a využití v praxi:
Zemědělský význam: dříve šířený jako pícnina (Volf F. a kol. 1988) 

Zajímavosti:
české druhové jméno: „dětil“ je starší jméno jetele používané např. ještě v Matthioliho herbáři. Nověji se tohoto jména používá pro odlišení žlutokvětých druhů od původního širokého rodu jetel. Vědecké druhové jméno má zřejmě poukazovat na podobnost tvaru hlávek s chmelovými šiškami (chmel – Humulus lupulus). (Aichele D. a kol.1996) 

Použitá literatura:
Slavík B. (1995): Květena ČSR – 4.díl. Academia Praha: 453,454
Volf F. a kol. (1988): Zemědělská botanika. SZN Praha: 259
Aichele D. a Golteova – Bechteová M. (1996): Co tu kvete?. IKAR Praha: 150