tis červený
Taxus baccata
Čeleď : Tisovité – Taxaceae

synonyma : Taxus baccata subsp. Eubaccata, Taxus communis, Taxus baccata subsp. Communis

slovenský název : tis
anglický název : yew, yewtree
německý název : Eibe, Taxusbaum, Taxbaum
lidové názvy:

Původ druhu :  
Západní, střední a jižní Evropa, severní Afrika, Malá Asie a Kavkaz. U nás je původní především v bučinách, méně často se vyskytuje při horní hranici dubin, jen zřídka také vystupuje až do nižších poloh pásma smrčin.

Areál rozšíření :
V horách celého Středozemí od Madeiry po Elborz, v mírném pásmu od Britských ostrovu na východ po karpatský oblouk a pobaltské republiky, na sever po jižní Norsko a jižní Švédsko. Na západě dosahuje jako strom větší výšky a síly.
Roztroušeně až vzácně v celé ČR, s těžištěm rozšíření v mezofytiku, v oreofytiku vzácně, v termofytiku chybí. Rozšířen je od suprakolinního do montánního stupně, nejhojněji v členitém terénu stupně suprakolinního a submontánního (min : Davle, 345m, max : Šumava, Zátoňská hora, 1045m). V Čechách jsou hojnější výskyty kolem Berounky na Křivoklátsku, na střední Vltavě ( Štěchovice, Drbákov) a na šumavsku v lokalitách kolem Netřeb a Ktiše. Na Moravě kolem Svitav, v Moravském Krasu a na Dyji.

Popis rostliny :
•	Dvoudomý,vyjímečně jednodomý, stálezelený keř až strom
•	Na nejlepších stanovištích dosahuje tento strom výšky 15-20 m, na chudých půdách  5-15 m vysoký keř, řízkovanci vytváří 5-6 m vysoké keře ( keře postrádají kmen ).
•	Kůra a borka : červenohnědá, odlupující se ve velkých šupinách i na mladších kmíncích. Výhony : Zelené, 3-4 rokem hnědnou
•	Pupeny : Mají bazální šupiny bez výrazného kýlu a na konci zaoblené.
•	Jehlice: jsou 15-30 x 2-2,5 mm velké, pozvolna zašpičatělé, nahoře leskle tmavozelené, dole 2 bledě zelené pásy průduchů ( vyjímečně slabě nažloutlé ), na odstávajících větvičkách dvouřadě postavené.
•	Květy : květy jsou jednopohlavné samčí a samičí, tudíž se vyskytují na různých jedincích.
•	Doba květu : III – IV
•	Plody jsou na větvičkách 6-7 mm velké
•	Semena jednotlivá, elipsoidní nebo vejcovitá, 6-8 mm dlouhá, částečně obklopená pohárkovitým, rumělkově červeným epimatiem ( míškem ) slizovité konzistence.

Ekologie :
Stanovištní podmínky : Tis lze nalézt na rozmanitých stanovištích. Suťové lesy, vzácněji jiné humusem bohaté lesy, především v podhorských oblastech.
Podmínky růstu : Tis roste především na půdách mělkých, kamenitých, nejčastěji půdního typu ranker nebo rendzina, méně často hlubokých, vždy však humózních, dostatečně vlhkých, na horninném podkladu bazickém, vzácněji silikátovém.Je dřevinou stínomilnou, nesnáší náhlé změny v osvětlení. Často roste na vápencích, jinak má na půdu skromné nároky. Vyžaduje vlhké podloží. Je to dřevina vyjímečně stinná, může růst v hustém stínu jiných dřevin. Po náhlém vystavení často chřadne.
Společenstva : Netvoří souvislé porosty, vyskytuje se jen jako podrost v jiných lesích.

Význam a využití v praxi :
Zemědělský význam : Ze sadovnického hlediska je tis významný druh, který je nepostradatelnou podrostovou dřevinou a jednou z dřevin používaných nejčastěji ke tvarování. Je vhodný do okrasné zeleně protože je odolný vůči imisím i prašnému spadu. Výborně se hodí k sestřihování.
Průmyslové využití : 
Dřevo : je rozlišeno ve světle žlutou úzkou běl a široké červenohnědé jádro, které je ostře ohraničené, je tvrdé, těžké, husté a úzkoleté, těžce štípatelné, velmi pružné a trvanlivé, bez pryskyřičných kanálků. Je hojně vyhledáváno v truhlářství, řezbářství a soustružnictví. Ve středověku bylo pro svou ohebnost vyhledáváno a užívalo se k výrobě luků.
Taxin : je jedovatý alkaloid, který je obsažen v kůře, dřevu, jehličí i v semenech  tisu ( pouze míšek jej neobsahuje ). Používalo se ho jako léčiva proti hlístům a zneužívalo k potratům. U člověka může způsobit otravu, skot, kozy a zvěř mu záhy uvykají a okusují jej bez zlých  následků.

Zajímavosti :
Introdukce ( zavedení do kultury  ) :
Do ČR : 1809 Hluboš, 1812 Hluboš, 1813 Nové Hrady, 1825 Březina,
              1844 Praha – Botanická zahrada, 1845 Sychrov, 1847 Chudenice,
              1859 Nové Hrady, 1863 Červený Hrádek, 1865 Hluboká,
              1879 Sychrov, 1892 Chudenice, 1910 Jezeří, 1912 Soudná,
              1927 Průhonice – zahrady, 1938 – 1948 Jezeří     
Rozmnožování :
Výsevem semene a řízkováním.
Dvoudomý strom, vzácně jednodomý. Dospívá ve volnu ve 20-30 letech, v lese v 70-120 letech, plodí každoročně a hojně do vysokého stáří.
Semeno dozrává v září – listopadu, dozrávání se projevuje tím, že je míšek skelně průsvitný.

Přehled habituálních kultivarů :
1)	Kuželovité až široce sloupovité typy : ´Erecta´, ´Overeynderii´,    
                                                                   ´Semperaurea´, 
                                                                   ´Cheshuntensis´
                                                                   ´Nissenś Page´
2)	Sloupovité typy : ´Fastigiata´, ´Fastigiata Aurea´
3)	Vzpřímeně rostoucí typy : ´Pendula Graciosa´
4)	Rozložitě rostoucí keřovité typy : ´Dovastoniana´, ´Dovastoniana
                                                              Aurea´, ´Washingtonii´, ´Adpressa´,
                                                             ´Aureovariegata´, ´Elegantissima´, 
                                                             ´Nissen ś Präsident´,´Nissen ś     
                                                              Kadett´
5) Široce rozložité nízké typy : ´Repandens´, ´Nissen ś Corona´, ´Nissen ś      
                                                          Regent´
6) Zakrslé kompaktní typy : ´Compacta´ 

Použitá literatura:
Literatura použitá v Multimediálním průvodci jehličnatých dřevin :
National Agriculture Library :
Favre – Duchartre, M.: Contribution a l´etude de la reproduction sexuee chez taxus baccata. Comptes rendus hebdomadaires des seance de l´Academie des science, 1958.
Pennel, R. I., and  P. R. Bell: The development of the male Gametophyte and spermatogenesi in Taxus baccata L. Proceedings Royal Society London, Sect. B, 1986.
Saxton, W. T.: Notes on conifers. X. Some normal and abnormal Structures in Taxus baccata. Annals of botany. 1936.
Klíč ke květeně České republiky. 2002. Nakladatelství Akademie věd České republiky, vydala Academia.