světlík lékařský
Euphrasia officinalis L.
čeled´: krtičníkovité – Scrophulariaceae

synonyma: Euphrasia Rostkoviana

slovenský název: Očianka Rostkovova	
německý název: Augentrost
anglický název:
lidové názvy: Ambrožka

Původ druhu: 
Světlík lékařský má původ na celé severní polokouli, především v Evropě, na Sibiři a v Himaláji. (Jirásek, Starý, Severa, 1986)

Areál rozšíření: Vyskytuje se v celé Evropě až do 70.stupně s.š., lokálně zasahuje až do Asie. V České republice se vyskytuje všude
(Korbelář, Endris, Krejča,1981)

Popis rostliny:
•	druh jednoletý, bylina
•	Kořenový systém : Allorhizie, hlavní kořen nezasahuje hlouběji než 30 cm pod úroveň                země, metamorfovaný do tzv. haustorií, což je orgán, kterým rostliny                    přijímají vodu a minerální látky od svého hostitele
•	Stonek a výška rostliny: Stonek je kulatého až oválného tvaru, lysý nebo chlupatý, rostlina je dle stanovištních podmínek 5 – 45 cm vysoká
•	Listy: Jsou vstřícné, téměř až objímavé, vejčitého tvaru, okraje pilovité, maximálně 5 cm    dlouhé, jemně chlupaté listy, listeny přítomny při bázi květů
•	Květy: Jsou přítomny na vrcholových, klasovitých hroznech, v paždí střídavých listenů.  
•	dvoupyská, bílá,  světle fialová až nachová, může být i lehce do červena a do                                                  modra ve vyšších polohách. Kalich je zvonkovitý a koruna dvoupyská (krátký horní pysk a trojplátečný dolní pysk) bílá, světle fialová až nachová,                                                                                             tmavofialově proužkovaná a žlutě skvrnitá, celý květ bývá velký kolem 1 centimetru. Tyčinky jsou dvoumocné, semeník svrchní, srostlý ze dvou plodolistů a dvoupouzdrý
•	Doba květu: od VI do IX
•	Plody, semena: Plodem je podlouhlá, klínovitá tobolka, pukající dvěma nestejnými chlopněmi, semena jsou velmi drobná, podélně zřásněná. (Korbelář, Endris, Krejča, 1981; Jirásek, Starý, Severa, 1986;  Jirásek, Starý, 1986)

Obsahové látky:
Glykosid Aukubin, který byl taktéž izolován z lisů jitrocele, třísloviny – gallotanin, silice, hořčiny, flavonový glykosid, vitamín C, provitamin A, éterické oleje, atd.
(Korbelář, Endris, Krejča, 1981; Thurzová a kolektiv,1975)

Ekologie:
Stanovištní podmínky: nejsou úzce vyhraněné, např.: suché svahy, vlhčí louky, rašelinné louky, má v oblibě písčité půdy suché i mokřejší, okraje lesů, rumiště
Podmínky růstu: Je to rostlina světlomilná, na teplo a vláhu nemá vyhraněné nároky, ačkoliv na vlhčích loukách dosahuje kolem 30 – 40 cm, na suchých podhorských loukách nepřesahuje 10 cm výšky. Nesnáší těžké, jílovité půdy, velmi trpí na přehnojování
Společenstva: Pokud jsou splněny podmínky růstu, může se vyskytovat téměř všude, kde se nacházejí lipnicovité (Kostřavy, lipnice, ostřice…), které jsou hlavními hostiteli světlíku lékařského. Byl však také prokázán parazitismus na dvouděložných rostlinách – bylinách, i když je využíván v daleko menší míře. (Grau, Jung, Münker, 1996)

Význam a využití v praxi:
Zemědělské a průmyslové využití světlíku lékařského v podstatě neexisuje, zato využití světlíku v oblasti zdravotnictví vzrůstá ( v současnosti je předmětem celé řady výzkumů), a to především díky zklidňujícím, protizánětlivým a antibiotickým účinkům. Pro lékařské účely se sbírá nať (Herba euphrasiae). Často se používá přípravek – extrakt účinných látek obsažených ve světlíku, heřmánku (Chamomilia recutita) a 3%borové vody. V lidovém léčitelství je znám od nepaměti, exisuje nespočet receptů pro jeho vnější i vnitřní aplikaci. Nejčastější formou vnitřního užití se užíval odvar. Vnitřně se užívá při žaludečních potížích (katary, dispepsie), při zánětech horních cest dýchacích). Profylakticky se užívá zevně – obkladem – když očekáváme větší oční námahu. Aglykon aukubinu je antibioticky účinný – má antibakteriální a hojivé účinky. V lékařství byl velmi dlouho opomíjen.(Korbelář, Endris, Krejča, 1981; Jirásek, Starý, 1986)

Zajímavosti:
Světlík lékařský je rostlina velmi morfologicky variabilní, což je pravděpodobně dáno tím, že exisuje mnoho poddruhů a kříženců, vzniklých volným křížením jednotlivých druhů světlíků (kterých existuje jen v ČR 11 druhů, v bývalé ČSFR 15 druhů). Pro lékařské účely se však nesbírá pouze světlík lékařský, ale všechny druhy rostoucí na severní polokouli. Dříve se rostlina vyskytovala ve velkém množství, avšak od počátku 50.let téměř vymizela – rostlina nesnáší přehnojení, zejména dusíkatými hnojivy, které se na naše půdy aplikovaly v nadměrné míře. Avšak v posledním desetiletí se světlík opět začíná vyskytovat na čím dál tím větší ploše.

Použitá literatura:
V. JIRÁSEK, F. STARÝ,  F. SEVERA (1986),   Kapesní atlas léčivých rostlin, SPN Praha
L´.THURZOVÁ a kolektiv (1975), Malý atlas léčivých rostlin, Osveta
J.GRAU, R. JUNG, B. MÜNKER (1996), Bobulovité, užitkové a léčivé rostliny, Ikar
V.JIRÁSEK, F.STARÝ(1985), SPN Praha
J.KORBELÁŘ, Z.ENDRIS, J. KREJČA (1981), Naše rostliny v lékařství, Avicenum