světlice barvířská
Carthamus tinctorius                                                               čeleď: hvězdnicovité  – Asteraceae 

čínský název: Hónghuá (ta – ma)
anglický název: Safflower
německý název: Saflor
lidové názvy: Saflor - parcha saflorová – saflor planý

Původ druhu:
Světlice je původem z Indie a Egypta. (VOLF M.. 2000)

Areál rozšíření:  
Dnes se světlice pěstuje hlavně v Mexiku, Austrálii, Rusku a od Malé Asie až po Afganistán a Indii. U nás se pěstuje hlavně v teplejších oblastech, v okolí Žatce a na Jižní Moravě.  (P. Valíček a kol. 1998; V. Pokorný, 1995)  

Popis rostliny:
•	Jednoletá bylina
•	stonek rostliny:  bělavě žlutavá, dřevnatějící, vzpřímená 0,4 – 1 m vysoká lodyha. Celá je hustě olistěná, nahoře chocholičnatě větvená
•	listy:  listy má přisedlé, ostnitě zubaté, podlouhle kopinaté a tuhé, střídavě uspořádány
•	květy:   trubkovité uspořádány v úbory s jedno- nebo víceřadými listenovými zákrovy
•	květenství: mnohokvětý úbor o průměru 1,5 – 3,5 cm
•	doba květu: VI. – IX.
•	plody:  čtyřboké olejnaté nažky (P. Valíček a kol. 1998; V. Větvička, z. krejčová 1999)

Obsahové látky:
Květy obsahují dva druhy barviv, a to žluté, tzv. saflorovou žluť A a B, a hlavní podíl tvoří červený karthamin, to je flavonoid s neobvyklou strukturou.
Nažky obsahují 25 – 37 % polovysýchavého oleje s vysokým obsahem kyseliny linolové a esenciální mastné kyseliny. (P. Valíček a kol. 1998)

Ekologie:
Stanovištní podmínky: vyhovuje ji otevřené, slunné, teplé stanoviště
Podmínky růstu: snáší sušší, lehkou a dobře propustnou půdu (V. Větvička, z. krejčová 1999)

Význam a využití v praxi:
Využívá se v mnoha průmyslových odvětvích:
Olej dříve sloužil především pro technické účely k výrobě laků a fermeží, linolea a mýdel. Nyní se využívá v potravinářství, v malé míře jako olej s nízkým obsahem cholesterolu. Na tržištích ve Východní Asii se setkáváme s jejími sušenými květy, které se falšují za pravý šafrán (Crocus sativus). V textilním průmyslu se používá výluh k barevní látek. V léčitelství se používala již ve starověké Číně k léčení. U nás se využívá hlavně k dekoraci jak v čerstvém tak sušeném stavu. (P. Valíček a kol. 1998)

Zajímavosti: 
Nejdůležitější na světlici jsou květy, které se nejčastěji používají k různým účelům. V lékařství se  jejich výluh používá pro své sedativní a protizánětlivé účinky při vynechání menstruačního cyklu, onemocnění vaječníků a poporodních bolestí břicha. Užívají se rovněž při angině pectoris, krevních stazích, kornatění tepen,  pneumatoforii a gastritidách, mají i projímavé a močopudné účinky. Mladé květní úbory se pojídají jako zelenina, ale nejznámější použití květů je na dekoraci. Ze semen se lisuje olej bohatý na mastné kyseliny. 
(P. Valíček a kol. 1998)
	
Použitá literatura: 
VALÍČEK P. A KOLEKTIV (1998): Léčivé rostliny tradiční čínské medicíny. Svítání: 106
VĚTVIČKA V., KREJČOVÁ Z. (1999): Letničky a dvouletky. Aventinum: 56
POKORNÝ V. (1995): Zahradnický slovník naučný – 1.díl. Ústav zemědělkých a potravinářských informací: 293
VOLF M. (2000): Bertelsmannův zahradní lexikon – 2.díl. Euromedia Group k.s.: 40
www.darius.cz/archeus/BB_S.html