šťovík kadeřavý
Rumex crispus L.
čeleď: rdesnovité - Polygonaceae

slovenský název: šťiavec kučeravý
anglický název: Curled dock
německý název: Krauser Ampfer 
lidové názvy: kyseláč

Původ druhu: 
Jeho původ již dnes není možné stanovit.

Areál rozšíření: 
Je považován za jednu z nejrozšířenějších rostlin na světě. V Evropě roste až po 69° severní šířky, ostrůvkovitě ve střední Asii, Japonsku. Zdomácněl i v Severní Americe po 65° severní šířky, v Austrálii, na Novém Zélandu a v mírných pásmech Afriky a Jižní Ameriky. U nás je hojný po celém území od nížin až po podhůří. Na horách se vyskytuje minimálně. Zapleveluje louky, pastviny a víceleté pícniny na orné půdě.

Popis rostliny: 
•	Vytrvalá plevelná bylina.
•	Vytváří kulový kořen, ze kterého vyrůstají a větví se boční tenké kořínky a kořenové vlášení v hloubce do 50 cm. Kořen dosahuje hloubky 250 – 300 cm. V těchto hloubkách je větvení méně intenzivní. 
•	Lodyha je 30 – 100 cm vysoká, přímá, často hnědě naběhlá, obvykle větvená jen v květenství.
•	Přízemní listy jsou až 35 cm dlouhé a až 8 cm široké, dlouze řapíkaté, podlouhle kopinaté, na bázi klínovité až stažené, kadeřavé. Horní lodyžní listy jsou menší, podobného tvaru, obvykle méně kadeřavé.
•	Květy jsou drobné, pravidelné, většinou oboupohlavné, jednoobalné květy jsou sestaveny v lichopřesleny prodloužených koncových a úžlabních květenství. Okvětí má šest lístků ve dvou kruzích. Vnější menší lístky za plodu opadávají, kdežto vnitřní nápadně větší lístky, opatřené mozolkem, vytrvávají a obalují nažky.
•	Květenství: lichopřesleny.
•	Doba květu: VI - VIII
•	Plodem je trojboká nažka, 2 – 3 mm dlouhá, s ostrými klenutými hranami, světle až tmavohnědá, je lesklá na vrcholu protáhle zašpičatělá a je uzavřena křídlatým, srdčitě okrouhlým, celokrajným nebo jen velmi drobně zoubkovaným, trojbokým, hnědavým až rezavým okvětím (krovkami). Na jedné nebo na všech krovkách je kulovitý mozolek vyplněný vzduchem.

Obsahové látky: 
Obsahuje velmi mnoho kyseliny L – askorbové, kyseliny šťavelové a kyseliny oxalové. Ve vyšších dávkách poškozuje zdraví lidí i dobytka.

Ekologie: 
Stanovištní podmínky: Původně nalézán v depresích vodních toků nížin a pahorkatin. Druhotně roste na rumištích, neudržovaných plochách, okrajích cest, pastvinách, polích, loukách (zvláště podmáčených), okolí hnojišť a jímek, na obvodech silážních jam atd. Na orné půdě zapleveluje především víceleté pícniny, může však zaplevelovat i plodiny jednoleté, zvláště obiloviny. Patří mezi velmi nebezpečné plevelné druhy luk, pastvin a víceletých pícnin. Je však méně nebezpečný než šťovík tupolistý. Příměs rostlin v píci snižuje její krmnou hodnotu. 
Podmínky růstu: Nejlépe klíčí v hloubce 0,5 cm, v hloubce kolem 5 cm neklíčí vůbec. Rozmnožuje se generativním způsobem. 
Společenstva:   
         
Význam a využití v praxi: 
Zemědělský význam: Nebezpečný plevel, škodlivost je nižší než u šťovíku tupolistého. 

Zajímavosti: 
Udržuje si klíčivost až 80 let. Listy se využívají v lidském léčitelství i v homeopatii. Aplikují se při vyrážkách, svrbivých ekzémech a na povzbuzení žlučníku. Kořen se využívá též v homeopatii a to především při kožních onemocněních.

Použitá literatura:
www. Agronom. cz/texty/plevele/stovik_kaderavy_29.pdf
www. Af.czu. cz/new/data/herbář/?funkce=seznam&lang=cs
www. Vurv.cz/weeds/cz/druhy/
Otesánek J., Dugas D. (1985): Příruční atlas léčivých rostlin: 231