štětka planá
Dipsacus fullonum L.
                              čeleď: štětkovité - Dipsacaceae

synonyma: štětka obecná, štětka lesní

anglický název: Teasel, Teazel, Teazle 
německý název: Karde, Kardendistel 
francouzský název: Cardere, Cabaret des oiseaux 
italský název: Scardaccione 
španělský název: Cardencha
lidové názvy: kotačky, krsačky, pastýřská hůl

Původ druhu: 
Pochází z teplé jihozápadní Evropy, ale u nás na slunných místech dobře prospívá.

Areál rozšíření: 
Téměř celá jižní a střední Evropa, v Německu se nachází roztroušeně a na severu jen vzácně. Je rozšířena hlavně v teplejších oblastech v nižších polohách a pahorkatinách. 

Stanoviště: Roste na náplavech, pastvinách, rumištích, okrajích polních cest a mezí,
                      na březích, opuštěných místech a pasekách.

Popis rostliny: 
•	nápadně velká statná rostlina (70-200 cm), 
•	dvouletá vysoká bylina s přímou lodyhou na hranách ostnitou, v prvním roce má růžici široce kopinatých přízemních listů se světlými, v dolní části ztlustlými, ostny; v době květu v druhém roce jsou odumřelé; na jejich místě vyrůstá kvetoucí lodyha se vstřícnými, na bázi srostlými, lodyžními listy, na jejichž hlavních žilkách jsou rovněž ostny 
•	stopky strboulů jsou hustě ostnité, strbouly 5-8 cm
•	květy jsou bledě fialové až bílé ve vejčitém strboulu; začínají kvést uprostřed a tvoří kruh; protože se květy otevírají rovnoměrně směrem ke špičce i k bázi strboulu, často lze najít exempláře se dvěma kruhy rozvitých květů
•	květní listeny šídlovitě osténkaté, většinou delší než květy
•	doba květu: 7.-9. Měsíc
•	suché strbouly jsou velice dekorativní a používají se do suchých květinových vazeb
•	půda: hlinito-kamenitá
•	světelné podmínky: slunné 
•	rozšíření: teplejší oblasti, u cest , na naplaveninách, rumiště,…

Zajímavosti:
Bodlák nebo štětka?
Bodláky patří k rostlinám, které nemají dobrou pověst. Ve volné přírodě roste mnoho druhů, které se laicky řadí k bodlákům, i když k nim nepatří. Jsou to většinou obtížné, pichlavé plevele. Čmeláci, jiný hmyz, ale také stehlíci však mají na věc jiný názor: nektar a semena bodláků jsou jejich hlavní potravou.

Štětky 
K nejvíce využívaným patří statná štětka soukenická (Dipsacus sativus). Pochází z teplé jihozápadní Evropy, ale u nás se jí na slunných místech dobře daří. 
Usušená vřetena květů slouží jako hlavní téma v suchých vazbách, do nichž se často různě barví. Dříve se tato štětka pěstovala jako průmyslová rostlina – jejím drsným pevným suchým květenstvím se pročesávaly lněné tkaniny. Odtud také název soukenická. Jiný, rovněž k okrasným účelům využívaný druh – štětka lesní (Dipsacus silvester) – má světlejší květy.

 Použité zdroje: 
http://daros.mysteria.cz/stetka_les.htm ,
Deyl M. (1964): Plevele polí a zahrad. Nakladatelství československé akademie věd Praha: 337-339