smolnička obecná
Viscaria vulgaris Bernh.
čeleď: hvozdíkovité (silenkovité) – Caryophyllaceae

synonyma: Steris viscaria

slovenský název:
anglický název: Catch-fly
německý název: Pechblume
lidové názvy: bylina lepivá, bylina lepkavá, lepáček, koňské chcánky, lepička, mastný kohoutek

Areál rozšíření: 
V ČR od nížin do podhorských oblastí téměř na celém území, chybí v územích, kde nemá dostatek vhodných stanovišť, v horských oblastech jen zřídka (max. asi 1060 m n.m.). Celkově roste zejména ve střední a východní Evropě, na severu až za polární kruh, na západě roztroušeně ve Francii a Velké Británii, na východě až po Irtyš na západní Sibiři, na jihu Evropy převážně chybí.

Popis rostliny:
•	vytrvalá bylina přezimující podzemní oddenky
•	hlavní kořen mírně ztlustlý, obvykle vícehlavý, chudě větvený v poněkud slabší kořeny postranní
•	lodyha přímá (20)-30-75 cm vysoká, mimo květenství obvykle nevětvená, lysá, pod uzlinami a v květenství výrazně lepkavá a zejména v těchto místech většinou hnědočervená
•	přízemní listy úzce obkopinaté až podlouhlé, v řapík zúžené, lodyžní listy přisedlé, obkopinaté až čárkovité, úzké vstřícné. Korunní listy zaokrouhlené až mělce dvoulaločné.
•	červenofialové, vzácně bílé nebo růžové pětičetné květy, krátce stopkaté až takřka přisedlé
•	květenství – lata (pro 1 lodyhu), vidlan
•	kvete v V. – VI. Měsíci mm dl., semena
•	plodem je tobolka elipsoidní, 5-8 mm dl.; semena ledvinovitá, 06-0,7 mm dl., hrbolkatá, šedohnědá

Obsahové látky: 
U smolničky se setkáváme se zajímavým jevem. Pod osními uzlinami pod květem jsou žlázky, vylučující tmavý, silně lepkavý sekret. Jeho úkolem je zabránit přístupu nežádoucího hmyzu do květu. Takovým  nevítaným hmyzem pro smolničku jsou především druhy, které lezou po lodyze vzhůru, především mravenci, a mohou se dostat k nektaru prokousáním květním květní trubky, aniž by zprostředkovaly opylení. Proto smolnička vylučuje zmíněny sekret, na němž se hmyz zachytí jako na lepkavém pásu.

Ekologie:
Stanovištní podmínky: Smolnička roste na slunných a suchých lokalitách na stráních, loukách, pastvinách, křovinách, světlých lesích a zarostlých skalách.
Podmínky růstu: Preferuje půdy mělké, skeletové, kyselé až neutrální, bohaté na živiny, umístění slunné až polostinné, je odolná i proti značnému vysušení půdy. Nesnáší vápník.

Význam a využití v praxi:
Občas bývá pěstována pro okrasu v zahradách či na hřbitovech, zejména plnokvěté formy nižšího vzrůstu nebo formy s bílými květy.

Použitá literatura:
Rabšteinek, Poruba : Lesní rostliny ve fotografii
Květena ČR – 2 díl. Academia Praha
Internetové stránky: http://botanika.wendys.cz/kytky/K225.php
                                 http://www.kvetena.cz/encyklopedie.asp
                                 http://www.af.czu.cz/new/data/herbar/
                                 http://www.darius.cz/archeus/