šeřík  obecný
Syringa vulgaris L.
čeleď: olivovníkovité -  Oleaceae

slovenský název: orgovan obyčajný
anglický název: The Common Lilac
německý název: Flieder
lidové názvy: bez

Původ druhu: 
Nejedná se o původní český druh.Domovinou je mu jihovýchodní Evropě a  izolovaná lokalita v Malé Asii. V Evropě rozšířen obzvláště na Balkáně – v Jugoslavii, Maledonii, Albánii, Moldávii a zasahuje až na Ukrajinu a k Černému moři.                                                                                           

Areál rozšíření:
V ČR obcas zplaňuje – v okolí Brna, Prahy ,Moravského Krumlova a Hustopečí. Obecně oblíbený kvetousí keř, proto často vysazován.( mapa – WALTER  Arealkunde 172, 1954 )

Popis rostliny: 
•	Dlouhověký keř , někdy stromek ( s kmínkem až 20 cm v průměru)
•	Velmi hustě větvený kořenový systém ne příliš tloustnoucích kořenů (umožnuje přesazování i ve vysokém věku)
•	Pokud je pětován jako stromek  dosahuje výšky až sedmi metrů, jako keř nepartně nižší. Kmínhy mají kůru odlupčivou v podélných pruzích. Silně (ve stáří) odnožující druh.
•	Listy jsou postaveny na větvích vstřícně ,vyjímečně na zmlazených rostlinách v přeslenu po třech. Čepel je srdčitá někdy s protáhlou špičkou a tužší.Šeríky nemají palisty a listy jsou po celé vegetační období lysé, doře osluněné mají tenký purpurový lem ( závislé na varietě).
•	Květy jsou oboupohlavné, 10 až 20 mm dlouhé – čtyřčetné.Koruna je srostlá v úzkou trublu ( květ řepicovitý ), jejíž horní část se po rozkvětu rozevírá do pravého úhlu. Kalich je cca 2 mm dlouhý, dělený do mělkých zašpičatělých cípů neodstávajících od koruny. Barva je větsinou lilákově fialová, ale v přírodě se vyskytují  bělokvěté a tmavěji fialové odchylky.
•	Květy složeny do postraních lat dosahujících celkové velikosti až 20 cm.
•	doba květu: IV – V.
•	Plodom je dvoupouzdrá tobolka se dvěmi plochými semeny

Obsahové látky: 
Šeríky nejsou  a v minulosti nebyly využívány jeko zdroj přírodních drog obsaženy jsou pouze vonné silice květů.

Ekologie:
Vzhledem ke svému původu je šeřík obecný velmi odolný k suchu.Žádá prorustnou lehkou a živinami dobře zásobenou půdu s obsehem vápníku.Ve své domovině je tipickým obyvatelem skalvatých strání a svahů.Z toho také vyplývají vysoké nároky na množství světla.Pro dobré kvetení potřebuje keř projít chladnou periodou ( nejlépe pod bodem mrazu ), coz znamená že nelze pěstovat v tropickém pásmu.

Význam a využití v praxi:
Šeřík obecný je již od 16.století, kdy byl zaveden do kultury , jedním z nejoblíbenějších kvetoucích keřů. O tom svědší bezmála tisícovka dnes existujících kultivarů. Byl častým zdrojem genů při křížení s jinými druhy ( př.: S. vulgaris x S. laciniata = S. x chinensis ).Mezi nejzajímavější okransné kultivary patří bílá var. Alba , plnokvětá bílá ´Mne Lemoine´, bílo – purpurový ´Sensation´ a bledě žjutý ´Primpose´. 

Zajímavosti: 
Na našem úzení se na době kveteví šeříků velmi dobře pozoruje zpoždění vegetace směrem od jihu k severu. Na Znojemsku začínají keře na exponovaných stanovištích rozkvétat již koncem 2. dekády   dubna, na  Jesenicku se  kvetení posouvá často až na konec 1. dekády  května.
Do historie šlechtění nejvýrazněji zasáhl francouzký skolkař Lemoine majicí na svém kontě okolo stovky kultivarů držících se v sortimentu dodnes. Jiným hybatelem šlechtění se stal Rus Kolesnikov, z jehož výsledků lze jmenovat cv. ´Krasavica Moskvy´ 
( s nádhernými prázdnými růžovými květy ve valkých volných  květenstvích ).

Použitá literatura: 
Fr. John L. Fiala  (2002): Lilacs The Genus Syringa.Timber Press :266
Akademie věd České republiky (1997): Květena  České republiky – 5. díl. Academia :568