rybíz červený
Ribes rubrum (L.) Willmott
čeleď: srstkovité – Grossulariaceae

synonyma: meruzalka červená, Ribes vulgare 

slovenský název: ribezl´a červená
anglický název: Red currant
německý název: Rote johannisbeere
lidové názvy: 

Původ druhu: 
Původní areál druhu zahrnuje západní a severní Evropu, značnou část Sibiře, centrální a východní Asii a severní část Severní Ameriky. Červený rybíz byl vyšlechtěn z planého západoevropského typu.

Areál rozšíření:
Západní a severozápadní Evropa.Časté zdomácňování v mírných pásech celého světa. U nás pěstován po celém území (ca do 800 – 900 m) a roztroušeně zplaňuje, zvláště v termofytiku v územích s dostatkem vhodných stanovišť. Do oreofytika proniká jen ojediněle. Převážně v planárním, ojediněle až v submontánním stupni (max.: Ondřejník, vrch Skalka, ca 960 m)

Popis rostliny:
•	ovocná a okrasná dřevina
•	keř středně vysoký, s větvemi v mládí vzpřímenými bezžláznatými a temně červenohnědou lesklou borkou, která ve stáří šedne.
•	Listy velké 3 – 5 laločnaté s krátkými hrubě zubatými laloky , s čepelí 5 – 10 cm dlouhou a 6 – 9 cm širokou, na bázi široce srdčitou, na rubu pýřitou až téměř olysalou, na líci většinou lysou, řapík 2 – 8 cm dlouhý, řídce pýřitý.
•	Květy v řídkých, obvykle 10 – 20 květých, až 7 – 8 cm dlouhých, převislých hroznech, květy mají 7 – 8 cm v průměru, s kališní trubkou. Kališní cípy rozestálé, korunní lístky obvejčité až kopisťovité, zaokrouhlené až téměř uťaté, 0,5 – 1,0 mm dl. a 0,5 – 0,8 mm šir., konektiv zbytnělý, prašníky 0,3 mm dl. a ca 0,6 mm šir., květy jsou samosprašné.
•	Květenství hroznovité
•	Doba květu:
•	Plodem jsou bobule proměnlivé velikosti, zpravidla 0,6 –0,7 cm v průměru, červené nebo světle žlutavé, mírně nakyslé, charakteristické chuti, semena až 3,5 mm dl. a 2,0 mm široká.

Obsahové látky: 
Flavonoidy (kempferol, kvercetin, myricetin), katechinové třísloviny a stopy silice (0,02 %). Plody obsahují  vitamíny C a P, organické kyseliny a minerální látky.

Ekologie:
Stanovištní podmínky: vlhké stinné olšiny, jinak také vlhčí až mezofilní, často ruderalizované lesy, ploty, křovinatá místa při sídlištích apod.
Podmínky růstu: vlhké humózní půdy, bramborářský a řepařský typ, dobrá odolnost proti nízkým teplotám, poměrně nenáročný.
Společenstva: zapojuje se do společenstev svazu Alno – Ulmion, jinak pořídku i v jiných společenstvech třídy Querco –Fagetea. Na vesnických zbořeništích v českém pohraničí také ve společenstvech svazu Sambuco – Salicion capreae.

Význam a využití v praxi: 
Velmi hojně pěstován jako ovocný keř v zahradách i v hromadných kulturách. Plody mírně nakyslé, slabě aromatické, příjemné chuti jsou užívány k přípravě kompotů, šťáv, moštů, zavařenin, ovocných vín i k přímé konzumaci a jejich obliba stále stoupá. V lékařství má a farmacii má omezený, leč stálý význam pouze rybíz černý, u kterého má droga stahující – adstringentní účinky.

Zajímavosti: 
Droga účinkuje močopudně a protiprůjmově. Ve formě nálevu je vhodná jako čaj k doplňkovému léčení katarů močových cest, při chorobách z nachlazení, střevních katarech a v rekonvalescenci. Plody lze použít jako přírodní vitamínový zdroj k posílení imunitního systému.

Použitá literatura:
Hejný S., Slavík B. (1988): Květena ČSR – 3. díl. Academia Praha: 363
Ústav zemědělských a potravinářských informací Praha – Zahradnický slovník naučný,     díl.5.
Rada R. (1998): Botanický slovník, EKO service Praha 
Novák F. A. (1976): Velký obrazový atlas rastlín, Mladé Letá – (Slovenské vydání z českého originálu – Velký obrazový atlas rostlin, Artia, Praha 1971)