růže šípková
Rosa canina L.
čeleď: růžovité – Rosaceae

slovenský název: ruža šípová
anglický název: Sweet Briar
německý název: Hundsrose
lidové názvy: merhelec, mrhelec, polní růžičky, pomeranče severu, růže divoká, růže psí, růže kruhová, růže trnová, šípek, šípina, šípinka, šípky (Rystonová 1997)                                          

Areál rozšíření: 
Téměř celá Evropa.Ve Skandinávii po 60o s.š. (na horském pobřeží i                                                                                                                                                                                                                                                                                        severněji), ve v. Evropě chybí nebo jen vzácně, na jihu zasahuje po sz. Afriku, Malou Asii,   Kavkaz, Irák a Írán, dále k východu až do stř. Asie. V České republice je velmi hojně rozšířena v celém termofytiku, mezofytiku i v nižších polohách oreofytiku. (Slavík a kol. 1995)

Popis rostliny: 
•	vytrvalá dřevina
•	rostlina vytváří opíravé liány (až 10 m. dlouhé) s mnohaletými dlouhověkými kmínky, nebo statné keře (do 3 mm vysoké) se vzpřímenými nebo obloukovitě sehnutými krátkověkými větvemi. Větve ostnité, zřídka bezostné, ostny nepravidelně rozšířené, zpravidla stejnotvaré, silné, sehnuté, většinou hákovitě zahnuté, se sbíhavou bází, květonosné větévky zpravidla bezostné, podobně jako velmi staré větve (kmínky),letorosty vždy ostnité
•	listy s 2 –3 jařmy, lístky nejčastěji eliptické, vejčité, zašpičatělé, na okraji jednoduše až 2krát zubaté ( zoubky někdy zakončeny žlázkou). Lístky s klínovitou nebo zaokrouhlenou bází, jemné, lysé, bez žlázek, někdy vespod na střední žilce chlupaté: Řidčeji či hustě chlupaté na spodní ploše čepele nebo i z obou stran, vz. vespod (alespoň na střední žilce )řídce žláznaté ( silice žlázek téměř nevonné, lesklé nebo voskově ojínělé ( u lysých tvarů ), světlé i tmavozelené, vlivem vnějších podmínek jsou často lístky složeny podél střední žilky do tvaru písmene V. 
•	pětičetné květy většinou v nepříliš bohatých květenstvích. Zřídka jednotlivé, vnější 3 kališní lístky zpeřené ( prostřední jen na jedné polovině ), všechny lysé nebo slabě chlupaté a žláznaté, po odkvětu nazpět sehnuté (výjimečně 2 vnitřní, celistvé, rovnovážně rozestálé). Před dozráním šípků opadavé. Korunní lístky se navzájem dotýkají, většinou jsou růžové, méně často bílé nebo tmavě růžové. Jsou slabě vonící. Obsahují mnoho čnělek, které jsou uvnitř šípku vesměs chlupaté, ale nad ústím někdy olysené až lysé. Blizny tvoří řídkou rozvolněnou hlavičku.
•	Plodem je pecičková nažka – nažky uzavřené v češuli neboli šípku. Plodní stoky různých délek, stopky terminálního plodu vždy kratší než postranní, lysé, zřídka kdy chlupaté. Rozhraní stopkatě žláznaté, žlázky bez vůně. Šípky jsou různých tvarů i velikostí. Elipsoidní i vejcovité, kulovité, hruškovité, lahvicovitě růžové, za zralosti rozměklé. Nažek mnoho – bělavé.
•	Doba květu: od V. do VI. (Slavík a kol. 1995)

Ekologie: 
Vyskytuje se na suchých slunných stráních, mezích, zarůstajících pastvinách, lesních okrajích, podél cest, v křovinách a na skalách od nížin do hor, kde však není tak hojná  osídluje pouze chráněná slunná místa. (Beneš 1980)

Obsahové látky:  
Plody jsou mimořádně bohaté na vitamín C ( až 1700 mg na 100g čerstvých plodů ). Vedle toho obsahují provitamín A ( až 5mg na 100g čerstvých plodů ), vitamíny skupiny B, vitamín K a vitamín P.( Aichele, Golteová- Bechlteová, 1996) 
Dále obsahuje T třísloviny, kyselinu citronovou a jablečnou, 30% cukru a mnoho slizových látek. Účinné látky šípků příznivě působí při jarní únavě, krvácivých stavech a zvyšuje odolnost proti některým infekčním onemocněním ( např. chřipce) (Korbelář, Endris, 1973)

Význam a využití v praxi: 
V potravinářství: výroba marmelády, džemů, vín, výživ.
Homeopatika: výroba čajů, odvarů.
Chloupky z čnělek a vnitřků šípků mohou vyvolávat u citlivých lidí nepříjemné alergie.
V lékařství: Díky bohatému složení vitamínů mají plody různé účinky. Mají močopudný účinek, zastavují krvácení a také mají stahující účinek. Dále snižují hladinu cholesterolu v krvi, zpomalují ukládání ateromatózních látek v cévách. Obsah vitamínu C snižuje lámavost kapilár, zlepšuje využití kyseliny askorbové organizmem. Používá se při blokování kapalin v organismu, kamenech v močovém měchýři, žlučníkových kamenech, ateroskleróze, při špatně se hojících ranách, na správný srůst kostí při zlomeninách, při snížené exkrecii žaludku, pro zlepšení funkce mozečku a na látkovou výměnu v organismu. (Jalovias, Tudík 1981)

Zajímavosti: 
Na růži můžeme vidět tzv. hálky – vlasaté chomáčky, lidově se jim říkalo ,, růžové houby,, . Vytváří je pro své larvy žlabatka růžová. Pod jménem ,, bedeguar,, (větrná růže) byly známé už arabským a starověkým lékařům, kteří věřili v jejich velikost léčivé síly. Ve starých náboženských mýtech jim byla připisována schopnost uspávací, takže se dávaly na noc pod polštář pro dobrý spánek. 
Květy růžiček bývaly vždy symbolem něhy a touhy, mohly se přidávat do různých čajů, především do směsí ,, milostných,,. Okvětní plátky se vhazovaly  do koupelí a krásně vybarvené plody navlékaly na niť a nosily jako korále, aby přitahovaly lásku a chránily před zlem. (Rystonová 1997)

Použitá literatura:  
RYSTONOVÁ I.(1997): Byliny a lidové léčivé názvy. Vodnář Praha: 230                       
KORBELÁŘ J., ENDRIS Z. (1973): Naše rostliny v lékařství. Avicenum Praha: 422
AICHELE D., GOLTEOVÁ-BECHTLEOVÁ M. (1996): Co tu kvete? Ikar Praha: 298
SLAVÍK B. , HEJNÝ S. (1988): Květena ČR – 4. Díl, Academia  Praha: 230
RUBCOV V.G., BENEŠ K. (1985): Zelená lékárna. Lidové nakladatelství.Praha: 246