rozrazil perský
Veronica persica
čeleď: krtičníkovité - Scrophulariaceae

slovenský název: rozrazil perzký 
anglický název:
německý název: die Bachbunge
lidové názvy:

Původ druhu: 
Druh je původní v pohořích střední Asie od pohoří Elborz v severním Íránu až po Himaláj. Do Evropy byl zavlečen počátkem 19. století.

Areál rozšíření: 
Vyskytuje se v celé Evropě, je znám také ze severní Afriky, Jemenu, Severní a Jižní Ameriky, Nové Guineje, Austrálie a Nového Zélandu. V ČR velmi rozšířený druh vyskytující se na celém území, nejčastěji od nížin do podhorského stupně, roztroušeně v horských až subalpínských polohách (max. Krkonoše, Výrovka, 1360 m).

Popis rostliny: 
•	Jednoletá (ozimá) bylina
•	Hlavní kořen tenký, žlutošedý, s hojnými postranními kořeny, až 25 cm hluboko do půdy zasahující
•	Lodyha od báze větvená nebo nevětvená poléhavá či v horní polovině vystoupavá, 10-50 cm dlouhá, tlustá více než 1 mm v průměru, hustě, často téměř dvouřadě chlupatá krátkými kupředu obloukovitě zahnutými chlupy a s vtroušenými, až 2 mm dlouhými, odstálými zvlněnými chlupy.
•	Listy nejdolejší vstřícné nebo často všechny listy střídavé, řapíkaté, s řapíkem až 8 mm dlouhým; čepel široce vejčitá, 6-25 mm dlouhá, 5-20 mm široká, na bázi uťatá, po okraji hrubě pilovitá, tupě špičatá, oboustranně řídce chlupatá. Listeny tvarem i velikostí odpovídající listům, horní poněkud menší než dolní.
•	Květy jsou souměrné, se srostlým kalichem i korunou, zpravidla pětičetné. Kalich do 1/5 srostlý, obvykle poněkud kratší nebo nanejvýš zdéli koruny, kališní trubka s několika delšími chlupy (do 1,5 mm), kališní cípy úzce vejčité až vejčitě kopinaté, 5-7 mm dlouhé, téměř lysé, jen po okraji kratičce brvité kupředu obloukovitě zahnutými chlupy; koruna 8-15 mm v průměru, převážně světle modrá s tmavší žilkováním, do 1/5 srostlá, korunní trubka uvnitř chlupatá, korunní cípy mnohožilné, na vrcholu okrouhlé, nestejného tvaru a barvy-horní okrouhlý (obvykle širší než dlouhý) modrý, na bázi s ostře ohraničenou bílou skvrnou, 2 postranní široce obvejčité (stejně dlouhé jako široké), dolní cíp obvejčitý, často bělavý, všechny po okraji v dolní třetině kratičce brvité; tyčinky přirostlé nad bází korunní trubky, nitky k bázi i vrcholu zúžené, namodralé, prašníky modré; čnělka za plodu 2-3,3 mm dlouhá, hákovitě zakřivená.
•	Květenství je hrozen.
•	Doba květu: III-X
•	Plodem jsou tobolky, 4-6 mm dlouhé, 6-9 mm široké, z boku výrazně smáčklé s nápadným kýlem, na vrcholu tupé až tupě špičaté, se zářezem s rovnými hranami svírajícimi tupý úhel, na ploše s výraznou síťnatou žilnatinou a chlupaté. Semena mušlovitě zakřivená, v obrysu eliptická, 1,6 mm dlouhá, 1,2 mm široká, na povrchu s příčně vrásčitou až síťnatou skulpturou, žlutohnědá.

Obsahové látky:

Ekologie:
Stanovištní podmínky: Vyskytuje se často na polích, zahradách, vinohradech, úhorech, rumištích, skládkách, mezích, podél komunikací, zřídka i na loukách.
Podmínky růstu: Roste na vápnitých až silikátových, čerstvě  vlhkých až vysýchavých, živinami bohatých obvykle humózních, hlinitých i hlinitopísčitých půdách; vyhýbá se čistě písčitým půdám, obecně extrémně suchým či naopak trvale vlhkým synantropním stanovištím.
Společenstva: Jako plevel se vyskytuje zejména ve společenstvech řádů Atriplici-Chenopodietalia albi (okopaniny), Secalietalia či svazu Aphanion (obilniny), v ruderálních společenstvech je nejčastěji zastoupen ve svazu Sysimbrion officinalis; též v mnohých dalších nelesních společenstvech. Oproti předcházejícím druhům subsect. Agrestes se vyskytuje kromě polních kultur mnohem častěji i v ruderálních společenstvech nebo podél cest. 

Význam a využití v praxi:
Velmi rozšířený plevel.

Použitá literatura:
Slavík B.(2000): Květena ČR, díl 6. Academia Praha