réva vinná
Vitis vinifera L.
čeleď: révovité – Vitaceae

slovenský název: vinič hroznoplodý
anglický název: Grapevine
německý název: e Wein-Rebe

Původ druhu: 
Réva vinná je známá již přes 5000let. Při vykopávkách v troskách babylonského města Ur a ve zříceninách starominoických měst, jejichž věk se uvádí kolem 3500 př.Kr., byla nalezena semena révy. (MATOUŠKOVA V. A KOL 2000)

Areál rozšíření: 
Oblast kolem Středozemního moře, jižní Francie, jihozápadní Švýcarsko, hornorýnská nížina, oblasti kolem Dunaje a Neckaru, také v jižním Rusku a v Malé Asii     vysazována. Divoce pouze podél větších toků – Rýna a Dunaje. U nás zaplňuje v poříčí dolní Moravy. (MATOUŠKOVÁ V. A KOL. 2000) 

Popis rostliny: 
•	druh vytrvalý, dřevitá liána
•	kořenový systém: bohatě větvený, vlivem polarity prorůstá hluboko do spodních horizontů a obepíná velký půdní prostor.Má velkou životnost a vydrží bez podzemní části v nepoškozeném stavu až 5 let.
•	stonek a výška rostliny:  kmen 0,5 – 3,0m vysoký, při dostatečné opoře je 15 – 30m dlouhý, 10 – 50cm v průměru, borka se odlučuje v dlouhých pruzích; letorosty žlutohnědé až červenohnědé, lysé nebo vločkatě pýřité.
•	listy:  v obrysu okrouhlé, dlanitolaločnaté až dlanitodílné, zpravidla se 3 – 5 laloky, 7 – 15cm v průměru, svrchu olysávající, na zubu zpravidla pýřití až vločkatě chlupaté. Listy mají poměrně velkou listovou čepel, která bývá bohatě členěna, aby bylo dosaženo optimálního postavení vzhledem k dopadu slunečních paprsků. Čepel má intenzivně členěnou nervaturu, což umožňuje rychlý přívod vody a odvod asimilátů. 
•	květy: buď autofertilní, autosterilní, nebo zcela sterilní složené v bohatých hustých latách, slabě vonné. Kalich krátký, 5-ti laločnatý. Korunní lístky asi 5mm dlouhé, žlutozelené, podobně jako kališní lístky brzy opadavé.
•	květenství: lata
•	doba květu: VI. – VIII.
•	Plody: podlouhlé až kulaté, 6 – 20mm dlouhé, temně modré,fialové, zelené či nažloutlé. Dužnatina bobule může být velmi tekutá středně pevná nebo pevná – masitá a buď suchá, anebo šťavnatá. Semena vždy 3 – 4, hruškovitá, tlustoslupkatá, na jedné straně se dvěmi podélnými rýhami nebo jamkami. (MATOUŠKOVÁ V. A KOL. 2000, SLAVÍK B. A KOL. 1997, SLAVÍK B. A KOL. 1997, KUTINA J. A KOL. 1991)

Obsahové látky: 
V listech - cukry, třísloviny, inosit, quercetin, karotin, cholin a org. kyseliny. V semenech - olej, třísloviny, lecithin, vanilin, flobafeny. Bobule - invertní cukr a org. kyseliny - jablečná, citrónová, salicylovová glukoronová. Dále obsah tříslovin a hojnost aminokyselin, např. lysin, hystidin, asparagin, glutamin, glycin a methionin. Přítomny jsou rovněž flavonoidy quercetin, myrcethin a campherol. Dále pak anthokyany, delfinidin petunidin, malvidin a peonidin, vitamín C, vitamíny skupiny B, fenolické látky, katechin, epikatechin, hallokatechin a vosky, které tvoří povrch slupky vinné bobule. Velmi bohatý je obsah různých mikroelementů, především draslíku. 
Plody  působí močopudně, žlučopudně a mírně projímavě. Je známo užití jejich plodů i jako posilujícího prostředku. Snižují kyselost žaludečních šťáv, zlepšují a urychlují výměnu látkovou, příznivě ovlivňují tvorbu červených krvinek, pomáhají léčit chronické záněty průdušek a ledvin, jakož i záněty gynekologické. Podporují jaterní funkce.Vinný tuk, obsažený v jadérkách, snižuje hladinu tuků a cholesterolu. (JANČA J. A KOL. 1997)

Ekologie: 
Stanoviště bez extrémních, zejména zimních teplot, s mírným prouděním vzduchu. Vhodnost stanoviště je charakterizována mnoha faktory, které v průběhu roku ovlivňují růst, kvetení, množství a jakost hroznů a následně i příznivé přezimování: teplota, oslunění, dostatečná vlhkost, kvalita půdy včetně její zásobenosti dostupnými živinami, chráněnost a expozice vůči světovým stranám. (KRAUS V. A KOL. 2000)

Zajímavosti: 
V řecké mytologii byla réva vinná zasvěcena bohu Dionýsovi a ve starém Římě se k poctě Jupiterově konaly slavnosti vinalia. V křesťanském náboženství představuje réva vinná symbol bohulibého života, již v Genesis se uvádí, že Noe vysázel po potopě rostlinu révy. (MATOUŠKOVÁ V. A KOL. 2000)

Použitá literatura: 
JANČA J., ZENTRICH J.A. (1997): Herbář léčivých rostlin (5). Eminent:
KRAUS V., HUBÁČEL V., ACKERMANN P. (2000): Rukověť vinaře. ČZS, nakladatelství Květ, Praha:
RICHTER A KOL. (2002): Velký atlas odrůd ovoce a révy. TG TISK s.r.o. Lanškroun:
MATOUŠKOVÁ V., VĚTVIČKA V. (2000): Stromy a keře. Aventium: 
SLAVÍK B., CHRTEK J.jun., TOMŠOVIC P. (1997): Květena ČR – 5.díl. Academia, Praha:
KUTINA J. A KOL. (1991): Pomologický atlas –1.díl. Zemědělské nakladatelství Brázda Praha