řeřicha rumní
Lepidium ruderale L.
čeledˇ: brukvovité - Brassicaceae

slovenský název: žerucha
anglický název: peppergrass, proper crese
německý název: kresse
francouský název: passerage
ruský název: klopovník

Areál rozšíření:
Původně pravděpodobně jen ve Středozemí, dnes rozšířen po celém světě s výjimkou arktických oblastí a tropů. Druh je hojně rozšířen především v Evropě. V našem státě se s ním setkáváme zejména v teplejších oblastech. Od nížin do středních poloh mezofytika hojně až dosti hojně, v nejvýše položených oblastech mezofytika výrazně řidčeji. Horní hranice rozšíření leží v nejnižších polohách oreofytika. V planárním až suprakolinním stupni, vzácně v nižších polohách submontánního stupně (max.Nové Město na Moravě,610m). (Hron, Zejbrlík 1974, Hejný, Slavík 1990, Dostál 1989).

Popis rostliny:
•	Jednoletá nebo dvouletá, časně jarní, nepříjemně páchnoucí plevelná bylina.
•	Kořenový systém: kořen tenký, vřetenovitý, bledý.
•	Lodyha je v dolní části bohatě větvená, s obloukovitě prohnutými větvemi a dosahuje v      dobrých podmínkách až 40cm výšky. Lodyžní chloupky tenké, válcovité, tupé.
•	Přízemní listy v obrysu podlouhle eliptické, řidčeji jednoduše peřenodílné, 5-7cm dlouhé, dlouze řapíkaté. Listové úkrojky čárkovité nebo úzce kopisťovité, +-celokrajné, rozestálé, oddálené. Dol. lodyžní listy přízemním podobné, obvykle jednodušeji členěné. Hor. a obvykle také stř. lodyžní listy celistvé, řidčeji s několika úkrojky při bázi, čárkovité až čárkovitě kopinaté, 1.5-3,0cm dlouhé a 1,5-3,0mm široké, přisedlé. V horní části tupě špičaté až zaokrouhlené, všechny listy krátce odstále chlupaté. Chlupy obdobné jako na lodyze. Přízemní a dolní lodyžní listy u plodných rostlin odumřelé.
•	Květy: Květní vzorec: K 2+2 C4 +1 G(2) svrchní. Květy drobné, nenápadné, kališní lístky vejčitě kopinaté, 0.8mm dlouhé, s bělavým blanitým lemem, vně krátce chlupaté, po odkvětu se svinující a pak v obrysu čárkovité. Korunní lístky zpravidla chybějí. Tyčinky 2, vnitřní. Čnělka velmi krátká, ca0,1mmdlouhá. Blizna téměř přisedlá, rámeček přihrádky na bázi+-stejně široký jako spodní stopka.
•	Doba květu: VI-VII
•	Plody: Plodenství řídká, plodní stopky tenké, rovné, po celém obvodu krátce odstále chlupaté, přibližně v úhlu 45stupňů od vřetene plodenství odstálé, obvykle 1,5x delší než plody. Plody jsou drobné šešulky eliptického, či vejčitého tvaru,ploché, asi 2,5mm dlouhé a 1,5-2,0mm široké, lysé v obrysu srdčitého až okrouhlého tvaru. Chlopně kýlnaté, jen v horní části zřetelně avšak úzce křídlaté. V horní polovině plodu jsou úzká křídla. Křídla při výkrojku tupě špičaté, výkrojek velmi měkký (asi1/6délky plodu) Jeho okraje svírají přibližně pravý úhel. Křídla na vrcholu se zářezem,v němž je patrný kratičký zobánek (zbytek čnělky) Křídla splývají ve středu s oplodím.

•	Semena: Semena úzce vejcovitá, mírně zploštělá, nekřídlatá, téměř hladká, žlutošedá. 2n = 32 Na blanité přepážce šešulky jsou dvě semena vejčitého až kapkovitého tvaru, až1,3mm dlouhá, často mírně prohnutá,zploštělá, jemně síťovaná, slabě lesklá, světle rezavě zbarvená. Jedna rostlina může vytvořit až přes tisíc semen, jež snadno vypadají ze šešulek do okolí mateřské rostliny a jsou větrem, vodou, nářadím a jinými způsoby roznášena do blízkého i vzdálenějšího okolí. Semena nejlépe klíčí mělce při povrchu po předchozím přezimování v půdě. (Hron, Zejbrlík 1974, Hejný, Slavík 1990, Dostál 1989).

Obsahové látky
V pletivech obsahují hořčičné glykosidy a štiplavé látky.
Pletiva: Mykosinové bunky- enzym myrosináza
              -Allylhořčičné oleje- čpavá vůně

Ekologie: 
Řeřicha má však velké nároky na světlo a je potlačována v rozvoji i slabým zápojem porostu rostlin. Jako polní plevel je méně nebezpečné a uplatňuje se především v prořídlých porostech obilnin a pícnin. Rostliny vzešlé v zapojených porostech jsou tlumeny ve vývoji a dozrávají teprve na nepodmítnutém strništi, kde drobná semena vysemeňují na povrch půdy.
Výskyt: Okraj cest a silnic, železniční náspy, kolejiště, nádraží, různá prostranství v sídlištích a různých periferiích ( dlažby ulic, úpatí zdi, ruderalizované trávníky, návesní prostory, skládky, rumiště ), areály průmyslových a zemědělských objektů. Vyskytuje se na vysychaných, živinami bohatých, slabě humózních, často dusíkem obohacených, občas zasolených, ulehlých a sešlapávaných půdách. Ne zřídka také na násypových štěrkových a škvárových půdách. Uplatňuje se především na společenstvech třídy Plantaginetea majoris, zejména svazu Polygonion avicularis ( jakož je diagnostic. druhem ) a v některých společenstvech třídy Artemisietea vulgaris ( zvláště svazu Dauco-Melilotion) a Chenopodietea (Hron, Zejbrlík 1974, Hejný, Slavík 1990).

Význam a využití v praxi:
V pícninářství je nežádoucí, neboť po rozemnutí nepříjemně páchne a snižuje krmnou hodnotu píce. (Hron, Zejbrlík 1974).
Jako polní plevel je méně nebezpečná a uplatňuje se především v prořídlých porostech obilnin a pícnin. Rostliny vzešlé v zapojených porostech jsou tlumeny ve vývoji a dozrávají teprve na nepodmítnutém strništi, kde drobná semena vysemeňují na povrch půdy.

 Zajímavosti:
ŘEŘICHA, z řečtiny: LEPIDION= šešulka=má drobné šešulky (E. Petrová a kol. 1995).

Použitá literatura:
 J.DOSTÁL, S. HEJNÝ, J. MÁJOVSKÝ(1989): Nová květena ČSSR – díl 3. Československá akademie věd: 193
S. HEJNÝ, B. SLAVÍK, E. HADAČ, J. SOVÁK (1990): Květena ČR – díl 2. Academia Praha: 320
F. HRON, O. ZEJBRLÍK, (1974):K.atlas:Rostliny polí a zahrad. Státní pedag. nakl.Praha:138
E. PETROVÁ, H. KASPROVÁ, M. OPATOVÁ (1995):Vícejazyčný slovníček.názvů květin
Výzkumný ústav okrasného zahradnictví Průhonice