řebříček obecný
Achillea millefolium L.
čeleď: hvězdnicovité - Asteraceae

slovenský název: myší chvost obyčajný
anglický název: Yarrow (common Yarrow)
německý název: Gemeine Schafgarbe
lidové názvy: myší chvost, žebříček, tisíclistník, myší ocásek, husí jazejček, husí jazýček, ovčí žebro, zaječí chléb a krupička

Původ druhu: 
Pochází z Evropy, Asie a Severní Ameriky (Vít J. a kol. 1994)

Areál rozšíření: 
Řebříček je rozšířený v Evropě a v Asii, převážně v mírném pásu, na východ do Džungarské pánve a východní Sibiře. Zavlečeně v jižní Austrálii a na Novém Zélandě. U nás roste planě v podstatě všude. (Jirásek V., Starý F. 1989; Deyl M., Hísek K.2001; Větvička V. 1998)

Popis rostliny: 
•	druh vytrvalý, bylina
•	s plazivým vícehlavým, bohatě větveným oddenkem
•	dvojí lodyhy, jednak přímé, jednoduché a hustě listnaté, jednak vlnatě chlupaté květní, vysoký bývá řebříček většinou od 15 do 60 cm, ale může dosáhnout výšky až 120 cm 
•	listy jsou střídavé, dolní krátce řapíkaté, střední a horní přisedlé, čepel je podlouhle kopinatá, 2-3krát peřenosečná, s úkrojky různého tvaru a postavení k rovině vřetena čepele, jasně zelené barvy
•	květy v paprsku jsou jazykovité, v počtu ~5, s bílou až sytě růžovou korunou a samičí, v terči paprsčité, kromě pestíku pětičetné, s trubkovitou , špinavě bílou korunou a obojaké, tyčinky jsou souprašné, semeník u obou typů květů je spodní ze dvou plodolistů a jednopouzdrý
•	květenství tvoří chocholičnatá, hustá a plochá lata, složená z drobných úborů
•	doba květu: VI.-X.
•	plodem je stříbrošedá, podlouhlá, oploštělá, jemně rýhovaná nažka bez chmýří a žeber 
(Jirásek V., Starý F. 1989; http://sk2.wz.cz/lecive_rostliny/index_lecive_rostliny.htm)

Obsahové látky: 
Silice s azulenem, alkaloid, flavony, glykosidní hořčiny, třísloviny, fluoreskující a fotosenzibilizující látku ze skupiny furokumarinů, achillein, modrou až zelenou silici s cineolem, tannin, inulin, pryskyřici, kyselinu achilleovou, kyselinu aconitovou, asparagin a antibiotické substance. (http://sk2.wz.cz/lecive_rostliny/index_lecive_rostliny.htm)

Ekologie: 
Stanovištní podmínky: suché luky i skály, pastviny, náspy, meze, stráně, lesní mýtiny, rumiště, okraj lesů a cest, v polích jako plevel
Podmínky růstu: optimem je teplé výsluní a půdy čerstvé až suché, propustné, od nížin až do subalpínského stupně (Jirásek V., Starý F. 1989; Větvička V. 1998)

Význam a využití v praxi: 
Zemědělský význam: plevelná rostlina
Využití v lékařství: Je součástí čajového přípravku Betulan a species urologicae Planta.
Využití v lidovém léčitelství: Sbírá se nať, případně jen květenství. Vnitřně jako aromatické amarum, spazmolytiku, choagogum jako hemostatiku v nálevu. Příznivě působí při žaludečních kolikách, nechutenství, rovněž při průjmu, nadýmání a proti kašli. Poněvadž zvyšuje krevní srážlivost, užívá se často při různých krvácivých stavech, např. při krvácení z plic, ledvin, při nadměrné menstruaci a různých druhotných anémiích. Působí i protizánětlivě a podporuje hojení. Zevně slouží jako přísada do koupelí, při hnisavých ranách, kožních vyrážkách, při hemoroidech, také jako kloktadlo při zánětech dásní a k omývání rozpraskaných rukou. Do koupelí se dává dvojnásobné množství natě na stejné množství vody.
Využití v kosmetickém průmyslu: Květy mohou být použity na krémy a čistící pleťové vody, též v tišivých pleťových vodách na mastnou pleť. 
Kuchyňské užití: Čerstvé mladé listy se mohou použít do salátů.
(Jirásek V., Starý F. 1989;  http://sk2.wz.cz/lecive_rostliny/index_lecive_rostliny.htm; Webb M.A., 2002)

Zajímavosti: 
Experimentálně bylo prokázáno, že jakost řebříčku se zřetelem k obsahu auzulenu u planě rostoucích druhů silně kolísá. Bylo nalezeno značné množství exemplářů rostliny bez této protizánětlivé siličné složky.
Ke sběru se doporučuje červen, nejlépe kolem desáté hodiny dopolední.  
Má slabý aromatický pach a přihořklou, poněkud slanou chuť.
Pozor: řebříček užíváme jen krátkodobě a v malém množství, neboť může způsobit otravy, které se projevují kožními vyrážkami, závratěmi a bolestmi hlavy. Nikdy nepoužíváme v těhotenství!
Za své botanické jméno prý rostlina vděčí řeckému hrdinovi Achillovi, který údajně během trojské války ošetřoval rány svých vojáků řebříčkem.
(http://sk2.wz.cz/lecive_rostliny/index_lecive_rostliny.htm; Webb M.A., 2002)

Použitá literatura: 
http://sk2.wz.cz/lecive_rostliny/index_lecive_rostliny.htm
Deyl M., Hísek K. (2001): Naše květiny, Akademie věd ČR, Praha: 478
Větvička V.(1998): Trvalky, Aventinum nakladatelství, s.r.o., Praha: 28
Vít J. a kol. (1994): Květinářství, nakladatelství Českého zahrádkářského svazu, Praha: 359
Webb M. A. (2002): Bylinky, ilustrovaný průvodce, Fortuna Print, Praha: 48
Jirásek V., Starý F. (1986): Atlas léčivých rostlin, SPN Praha: 93