ptačí zob obecný
Ligustrum vulgare L.
čeleď: olivovníkovité – Oleaceae

slovenský název: vtačí zob obyčajný
anglický název: privet
německý název: Gemeiner Liguster
lidové názvy: zobačky, psí trní, zimolejz, zimoléz

Původ druhu:  
Původně evropská dřevina

Areál rozšíření: 
Původně se vyskytuje se od Pyrenejského poloostrova až po Kavkaz. Zasahuje pás od severní Afriky až po Britské ostrovy. Pomocí človeka byl rozšířen do všech oblastí s mírným klimatem, a to především pro jeho okrasné účely.
 V České republice se vyskytuje především v nížinách až pahorkatinách po celém území.
(Úradníček a kol. 2001)

Popis rostliny: 
•	vytrvalá dřevina opadavá i poloopadavá
•	kořenový systém: velice bohatý a ochotně tvoří kořenové výmladky
•	stonek je rovný vystoupavý šedivohnědý s lenticelami na mladých větvičkách a lysý. letorosty mohou být i pýřité, výška 2- 5 metrů
•	listy: vstřícné  až šikmo vsřícné vejčítě kopinaté kožovité z hora tmavozelené a ze spod světlezelené, lysé, celokrajné, na krátkých řapících, 2-7 centimetrů dlouhé, pokud vytrvávají i přes zimu barví se do šedivozelené tmavé barvy 	
•	květy: oboupohlavné pravidelné čtyřčetné, kalich čtyřcípý koruna bělavá nálevkovitá čtyřcípá se dvěma tyčinkami a dvoupouzdrným semeníkem, 0,5 centimetru velké koruní trubka je kratší, nebo jen nepatrně delší než květní cípy na rozdíl od L. valifolium, který má koruní trubku 2-3x delší než cípy 
•	květenství: vzpřímené žlutobílé laty 4-8 centimetrů dlouhé
•	doba květu: VI-VII
•	plody: kulovité někdy až elypsoidní 5-8 milimetrů velké, černé, lesklé většinou obsahující hnědá až hnědofialová semena a mající purpurově červenofialovou dužninu
(Koblížek J.2000, Úradníček l. 2001, Slavík B. 1997)

Obsahové látky: 
Obsahuje glykosid ligustrin, který je mírně jedovatý a může být nebezpečný dětem, ptákům však neškodí. (Větvička V. 1998)

Ekologie:
Stanovištní podmínky: rostoucí na rozmanitých podkladech, ale vyhýbá se suchým a kyselým půdám, často má potimum na vápenci, kde se vyskytuje i na suchých stanovištícha zasahuje do lesostepních formací spolu s dřínem, řešetlákem, hlohy, růžemi, mahalebkami apod. , vydrží znečistěné ovzduší a je odolný proti okusu. (ÚRADNÍČEK, MADĚRA A KOL. 2001)
Podmínky růstu: teplomilný keř snášející zástin na vápenci snese i sucho 
Společenstva: Prunion fruticosae, Prunion spinosae, Quercion pubescenti-petraeae a Carpinion

Význam a využití v praxi:
Zemědělský význam: velmi hojně používán na žívé ploty, medonosný, šťávou z plodů se dříve přibarvovalo víno
Průmyslové využití: tvrdé dřevo se dříve používalo v řezbářství, šťáva se používala k barvení tkanin na fialovo
(Větvička v. 1998)

Zajímavosti: 
V USA se v některých státech stal zplanělou rostlinou
Jeho nejčasteji pěstované kultivary jsou Atrovirens jenž má přes zimu listí tmavě zelenohnědé a shazuje je až při rašení nových, a kultivar Italica, který je vždyzelený až poloopadavý se světle zelenými listy a zelenavě žlutými plody
(Koblížek  J. 2000)

Použitá literatura: 
Dostálková J.(1995): česko-anglický zahradnický slovník ÚZPI Pruhonice 30
Haller j.(1969) Český slovník věcný a synonymický. SPN Praha: 140
koblížek J.(2000) Jehličnaté a listnaté dřeviny našich zahrad a parků. Sursum Tišnov:184
Schlaghamerský A., Švalba J., Sterzit k. (1999) Lesnický a dřevařský slovník německo-český česko-německý. Lesnická práce Kostelec nad Černými lesy
Slavík B. (1997): Květena ČR – 5. díl. Academia Praha: 456
Úradníček  L., Maděra P.  kol.(2001) Dřeviny České republiky. Matice lesnická Písek: 218
Větvička V., Matoušková V. (1998)Stromy a keře. Aventinum Praha: 271