pryskyřík prudký
Ranunculus acer L.
čeleď: pryskyřníkovité – Ranunculaceae

synonyma: R. acris

slovenský název: iskerník prudký
anglický název: gusty spearwort
německý název: Scharfer Hahnenfuß
lidové názvy: blyskáč, žluťák, hambous, lepavka

Areál rozšíření:
Celá Evropa ( na severu až k 70 stupni sev. šířky ). Chybí v Portugalsku, v nejnižších částech Evropy ( Sicílie, Kréta ). V Asii celá západní Sibiř  až po horský tok Jeniseje. Adventivní v Severní Americe, severní a jižní Africe a Etiopii.
V České republice na celém území ve všech fytogeografických oblastech v rozsahu planárního až submontánního stupně.Ve vyšších polohách má zřetelně nižší frekvenci výskytu. (HEJNÝ S., SLAVÍK B. 1988, PILÁT A., UŠÁK O. 1963)

Popis rostliny: 
•	vytrvalá bylina 
•	oddenek krátký nebo prodloužený, až deset centimetrů dlouhý
•	lodyha je vzpřímená, (20-) 30 – 90 (-100) centimetrů i více vysoká, od poloviny bohatě větvená, rýhovaná, lysá nebo v dolní polovině přitiskle řídce až hustě chlupatá
•	přízemní listy s pochvami lysými až štětinatě chlupatými, dlouze řapíkaté; čepel dlanitě 3 – 5(-7) klaná až –dílná, lysá nebo hustě přitiskle chlupatá až řídce štětinatá, s úkrojky většinou 3 dílnými do 1/3 – 2/3 nebo k bázi zastřihovanými do úkrojků čárkovitě kopinatých až vejčitě klínovitých, ( 0,3 -) 0,5 - ( -0,2) centimetrů širokých, okraje úkrojků zastřihovaně zubaté; řapík 10 - 15 ( -20) centimetrů dlouhý,  + lysý až hustě přitiskle nebo odstále chlupatý; lodyžní listy podobné přízemním, s úkrojky čárkovitými až úzce kopinatými.
•	květní stopky rýhované, přitiskle chlupaté. Květy žluté, kališní lístky + ke koruně přitisklé, úzce vejčité až kopinaté, ( 4,0 -) 4,5 - 6,5 ( - 7,5) milimetrů dlouhé, se zřetelným světlým lemem, krátce přitiskle nebodlouze odstále chlupaté; korunní lístky obvejčité, ( 5 - ) 7,5 - 10 ( - 13) milimetrů dlouhé, lesklé, lysé; nitky tyčinek lysé nebo řídce pýřité.
•	doba květu: V. - VIII. ( - IX. )
•	nažky okrouhle vejcovité, ( 2,0 - ) 2,4 - 3,2 ( - 3,5) milimetrů dlouhé, lysé, smáčklé; zobánek zatočený nebo přímý, 0,3 - 0,5 milimetrů dlouhý. (HEJNÝ S., SLAVÍK B. 1988 )

Obsahové látky:
Všechny části rostliny obsahují protoanemonin, který je možno získat destilací čerstvých rostlin s vodní párou a vytřepáním destilátu chloroformem v podobě žlutého oleje s ostrým palčivým zápachem a dráždivými vlastnostmi. Při sušení přechází dimerizací na anemonin. Anemonin je možno považovat za anhydrid anemonové kyseliny. Dále obsahují isoanemonovou a anemonovou kyselinu a saponiny. Saponiny jsou látky rozpustné ve vodě  a vyznačují se většinou silným místním dráždivým účinkem, některé z nich jsou i prudce jedovaté. (BALOUN J., JAHODÁŘ L. 1989)

Ekologie:
Tato velice hojná bylina roste obvykle ve velkém množství na vlhčích lukách, pastvinách,  u příkopů a na travnatých místech  v lesích a sahá z rovin až vysoko do hor ( v Alpách až na 2530 m. n. m.). Roste jak na bazických, tak silikátových podkladech. (HEJNÝ S., SLAVÍK B. 1988 PILÁT A., UŠÁK O. 1963)

Význam a vyžití v praxi:
Dříve se používala celá rostlina v terapii a také v homeopatii při dně, revmatických a chronických kožních onemocněních.
Pryskyřník prudký je byliny jedovatá a čerstvý nemá být dobytkem zkrmován. U člověka působí puchýře na kůži. Louky, kde tato bylina hojně roste, skýtají méněcenné seno. Možno zlepšit částečným odvodněním nebo častým sečením. Usušený nebo silážovaný není jedovatý. (PILÁT A., UŠÁK O. 1963)

Zajímavosti:
Pryskyřník má pálivou, nepříjemnou chuť, proto jsou otravy požitím poměrně vzácné. Účinnou látkou je již zmíněný protoanemonin, který má silný dráždivý účinek. Na úpokožce a sliznici působí pocit pálení, zčervenání, po delší době puchýře a po jejich prasknutí velmi pomalu hojící vředy. Po vstřebání působí tlimivě na centrální nervový systém a vyvolává zástavu dechu. 
Protoanemonin je silný jed pro ryby  a žabí pulce, kteří v jeho roztoku rychle hynou. Této vlastnosti je možno použít i k jeho biologické titraci. Jinak se protoanemonin osvědčil in vitro jako účinné antibiotikum. Působí proti řadě aerobních i anaerobních mikrobů, proti protozoím i plísním. Dále bylo dokázáno, že působí jako mitotický jed. Působí na jádra buněk, mitochondrie  i strukturu cytoplasmy.  Terapeuticky se však těchto vlastností využít nedá, protože protoanemonin je jedovatý i v koncentracích, které jeví tyto praktické účinky.
Přiložení listů pryskyřníku prudkého na několik hodin na pokožku způsobuje její zánět a vytvoření puchýřků, bývá proto někdy využíván k simulaci chorob. 
Otrava po požití se vyznačuje zánětem ústní dutiny, žaludku a střev a projevuje se nauzeou, zvracením, kolikovými bolestmi břich a podrážděním ledvin. V těžkých případech se dostaví závratě, bezvědomí, křeče a zástava dechu. Otravy u dobytka se vyznačují především průjmem. U otrávených krav byl nadojeno mléko s hořkou chutí a načervanalé barvy. Otravy byly zaznamenány u člověka, skotu a ovce.
Otrava se léčí podáváním mucilaginóz, je – li nutné, aktivní uhlí, laxativa, případně analeptika. (BALOUN J., JAHODÁŘ L. 1989)

Použitá literatura:
HEJNÝ S., SLAVÍK B. (1988 ): Květena ČSR - 1.díl. Academia Praha: 430 - 434
PILÁT A., UŠÁK O. (1963 ): Kapesní atlas rostlin. SPN Praha: 26
BALOUN J., JAHODÁŘ L. (1989):Rostliny způsobující otravy a alergie. Avicenum Praha:158