pryšec kolovratec
Euphorbia helioscopia
čeleď: pryšcovité - Euphorbiaceae

synonyma: Euphorbia helioscopia L. 

slovenský název: Mliečnik kolovratcový
anglický název: Sun spurge
německý název: Sonnen Wolfsmilch

Areál rozšíření: 
Evropa, Asie kromě tropických oblastí, severní Afrika. Zavlečen do Severní Ameriky, Austrálie a na Nový Zéland. V ČR od nížin do podhorských oblastí hojně, ve vyšších polohách roztroušeně až ojediněle (často v nadmořských výškách okolo 800 m, přechodně však i v 1300 m).

Popis druhu:
•	Jednoletý, při poranění silně mléčící plevelný druh, s jednoduchým kůlovým kořenem.
•	Lodyha je (6 -) 10 – 40 (- 60) cm vysoká, přímá, válcovitá, nevětvená nebo na bázi nejčastěji se 2 postranními lodyhami, lysá nebo roztroušeně odstále chlupatá, zelená nebo tmavofialově zbarvená. 
•	Listy jsou střídavé, přisedlé, čepel je klínovitě obvejčitá až kopisťovitá, v dolní části celokrajná, v horní polovině na okrajích pilovitá, na vrcholu zaokrouhlená až mírně vykrojená. Listy se směrem k vrcholu zvětšují a postupně opadávají. 
•	Květenství tvoří lichookolík, podepřený listeny, s větvemi vidličnatě větvenými. Podpůrné listeny lichookolíků jsou velké, široce obvejčité až obvejčité, podobné listům lodyžním. 
•	Květy jsou oboupohlavné. Kvetení probíhá od května do pozdního podzimu.
•	Plodem je lysá, hladká nebo na povrchu jemně tečkovaná, kulovitá tobolka. Semena jsou vejcovitá, 1,8 – 2,2 (- 2,5) mm dlouhá, hnědavá, na povrchu jemně dolíčkatě prolamovaná; na břišní straně mají šev, na bázi kožovité masíčko (karunkulum). Rozmnožuje se výhradně generativně. Na jedné rostlině se vytváří až přes 500 semen, která mají dlouhou dormanci. Klíčí zpravidla až druhým rokem po promrznutí v půdě, nejlépe v hloubce do 3 cm. V ulehlé půdě si udržuje klíčivost několik let. Semena jsou při pukání tobolek vymršťována do okolí, šíří se též nevyčištěným osivem, statkovými hnojivy, posklizňovými zbytky. Semena rozšiřují též mravenci (myrmekochorie).

Obsahové látky:
Jedy - stejné jako pryšec chvojka, působení však zřejmě poněkud mírnější.

Ekologie: 
Pole, zahrady, rumiště, navážky, skládky, nádraží, náspy, příkopy, rumiště, preferuje půdy kypré, dusíkaté, hlinité až jílovité, neutrální až zásadité, čerstve vlhké až vysýchavé. 
U nás se vyskytuje na celém území státu, nejvíce ale v nižších polohách na úrodnějších půdách. Je světlomilný a nejčastěji zapleveluje plodiny, které nevytvářejí zapojené porosty (okopaniny, zeleniny).

Význam a využití:
Jedná se o méně významný plevel s menší konkurenční schopností, vzhledem k jeho širokospektrální toleranci vůči herbicidům lze předpokládat jeho rostoucí význam. Nejčastěji se vyskytuje v širokořádkových kulturních rostlinách, okopaninách, zeleninách, kukuřici a zahradách. V dobře zapojených porostech se neprosadí. Obtížný zejména v zahradnických podnicích. 

Zajímavosti:
Rod Euphorbia zahrnuje asi 250 druhů rostoucích převážně v mimotropických oblastech severní polokoule. Dle volnějšího taxonomického pojetí však tento rod zahrnuje celkem něco mezi 1600 až 2000 druhy převážně rozšířených naopak v tropech a subtropech. 
Latinské rodové jméno je odvozeno od jména osobního lékaře numidského krále Judy II. Euphorba, který žil v 1. století př.n.l. a který upozornil na léčivé vlastnosti některých afrických pryšců. České rodové jméno vzniklo od staročeských slov "prysky", "pryskýře" či novějšího výrazu "puchýře" (mléko v pryšcích obsažené dělá na pokožce puchýře).

Použitá literatura:
Hron F., Zejbrlík O. (1974): Kapesní atlas – Rostliny polí a zahrad, SPN 
Faustus, Polívka (1984): Botanický klíč, SPN 
Botanický herbář - http://botanika.wendys.cz/kytky/K190.php 
http://www.af.czu.cz/new/data/herbar/?funkce=druh&f_params[id_druh]=19&f_param