povíjnice jedlá
Ipomoea batatas
čeleď: svlačcovité - Convolvulaceae

lidový název: batát

Původ druhu: 
Pochází pravděpodobně ze středoamerické oblasti. Planě rostoucí formy nejsou známy.

Areál rozšíření: 
Do Evropy se dostaly zásluhou Kolumba téměř o celé století dříve než brambory a rozšířily se do různých oblastí světa, především do tropů a subtropů. V současné době je největším producentem Čína spolu s dalšími zeměmi asijského kontinentu (Indonésie, Vietnam, Indie aj.).

Popis rostliny: 
•	Vytrvalá, v kultuře jednoletá bylina s málo vyvinutým kořenovým systémem, který se vytváří z matečných hlíz nebo uzlin na lodyhách. 
•	Počet kořenových hlíz kolísá do 6 do 12. Jejich tvar je zpravidla kuželovitý nebo vřetenovitý, s bílou, nažloutlou, oranžovou, hnědou či purpurovou pokožkou. Dužnina nejčastěji krémová, ale také žlutá až oranžová. Hmotnost hlíz činí asi 0,5 kg, Výjimečně i 5 –7 kg. 
•	Popínavá či plazivá lodyha dosahuje délky 1 – 5 m, na příčném řezu je eliptická až čtyřhranná.
•	Celá rostlina je prostoupena mléčnicemi.
•	Listy s výraznou heterofylií, často srdčitě, střelovité nebo dlanitodílné.
•	Dlouze stopkaté květy mají zvonkovitě nálevkovitou bílou až purpurovou korunu. 
•	Plod chlupatá nebo lysá tobolka o průměru 5 – 8 mm., obsahují 2 – 4 hnědá semena.

Obsahové látky: 
Čerstvé hlízy batátů mají o 50 % vyšší nutriční hodnotu než brambory, neboť obsahují asi 70 – 73 % vody, 1,4 – 2,4 % bílkovin, 0,2 % tuku, 20 – 27 % sacharidů, 0,6 – 1,5 vlákniny a 0,7 – 0,9 % minerálních látek.
Význam a využití v praxi: Pojídají se vařené pečené, místy se nakládají do cukerného roztoku. Po usušení se rezemílají na mouku. Průmyslové odrůdy s vyšším obsahem škrobu jsou důležitou surovinou pro lihovarnický a škrobárenský průmysl. Mladé výhonky se používají jako listová zelenina. Batáty jsou významné i ve výživě hospodářských zvířat, kde se zkrmují jak hlízy, tak i nať.

Zajímavosti: 
Její příbuzná IPOMOEA PURGA (Wender) Hayne, povíjnice počistivá, původem z Mexika, je vytrvalá bylina s ovíjivými lodyhami a řepovité s tlustlým kořenem. Listy vejcovité trojboké se srdčitou až střelovitou bází, květy jednotlivé, načervenalé, plod kulovitá tobolka. Droga nazývaná „hlízy jalapové“ vzniká usušením nakrájených hlíz. Připravují se z ní léky proti zácpě, hlístům a vodnatelnosti.

Použitá literatura: 
Zahradnický slovník naučný (Ing Miroslav POŠÍK a kol.)
Zemědělská botanika 3 (Doc. RNDr. Růžena Vančurová, RNDr. Frant. Kühn, CSc.)