popenec břečťanovitý
Glechoma hederacea L.
čeleď: hluchavkovité (pyskaté) - Lamiaceae (Labiatae)

synonymum: popenec obecný

slovenský název: zádušník brečtanovitý
anglický název: Ground Ivy
německý název: Gundermann
lidové názvy: zádušník, zemský břečťan, poponec, popoňka, opoňka, záhorka, zemní dub-ožanka, kadidlo, kadidlovník, kondrábek, kondrlík, budra, kadeřník, kondelík, kundrábek, kundrásek, kundrátek, kundrlátek, kundrtálek, kunrábek, kunrátek, moďátka, openec, švýcarský čaj, oponec, popounek, pupenec, vopenec, voponec, vopuňka

Původ druhu a areál rozšíření: 
Popenec se v ČR vyskytuje hojně od nížin do podhorských oblastí, v horských oblastech zřídka, souvisle však do nadmořské výšky přibližně 700m. Celkově roste v mírném pásmu na území Evropy a Asie, na sever pak do střední Skandinávie, na jih na sever Pyrenejského poloostrova, na sever Itálie, na východě až po Bajkal a byl také zavlečen do Severní Ameriky.(http://botanika.wendys.cz/lek.php, KORBELÁŘ  J. A KOL.1973)

Popis rostliny:
•	vytrvalá bylina
•	kořenový systém svazčitý
•	vysoký 10-40cm s plazivou až vystoupavou lysou až řídce chlupatou lodyhou, která se po odkvětu často ohýbá k zemi a na uzlinách kořenuje. Lodyha je větvená, na bázi olistěná a výhonky mohou být až 1m dlouhé
•	listy řapíkaté, vstřícné, čepel ledvinovitá až srdčitá, na okrajích vroubkovaná, řídce chlupatá až lysá
•	oboupohlavné květy vyrůstají po 2-7 v  lichopřeslenech v úžlabí prostředních a horních listů a jsou 1-2cm dlouhé. Kalich je trubkovitý a odstále chlupatý. Koruna je dvoupyská, delší než kalich, lysá, fialová až modrofialová, zřídka růžová nebo bílá. Horní pysk je okrouhlý, na vrcholu vykrojený, plochý. Dolní pysk je zase 3-laločný a střední pysk je největší, vepředu vykrojený. Tyčinky jsou lysé zadní delší. Příjemně voní.
•	doba květu: III.-VII.
•	plodem jsou 4 hladké tvrdky (http://botanika.wendys.cz/lek.php, KORBELÁŘ J. A KOL.1973, PILÁT A. A KOL.1963, JANČA J. A KOL.1996, KUBÁT K.2002)

Obsahové látky: 
Obsahuje hořčinu glechomin, silice (0,06%), třísloviny (6,7%), pryskyřice, cholin, saponiny, organické kyseliny, vitamin C a minerální látky (zejména draselné). (http://botanika.wendys.cz/lek.php, JANČA J. A KOL.1996, KORBELÁŘ J. A KOL.1973, VERMEULEN N.1999)

Ekologie:
Stanovištní podmínky: U nás je hojný ve vlhkých lesích, křovinách, na stráních a podél cest, pasekách, vlhkých až krátkodobě zaplavovaných loukách, na vlhkých polích. zahradách a mezích.
Podmínky růstu: Preferuje půdy vlhké až mokré, hlinité, hlinito-jílovité nebo hlinito-písčité, humózní, dusíkaté, zásaditě až slabě kyselé.(http://botanika.wendys.cz/lek.php, KORBELÁŘ J. A KOL.1973, JANČA J. A KOL.1996, STEINBRENER 2001, LIPPERT W. A KOL.)

Význam a využití v praxi:
Zemědělský význam: plevelná rostlina, škodí v trávnících, zahradních plodinách a na nedostatečně ošetřovaných okopaninách, zeleninách a ostatních kulturách
Využití v lékařství: Některé složky (obsahové látky) rozpouštějí hleny, působí protizánětlivě, hojivě a desinfekčně. Některé zase působí mírně diureticky. Dále tlumí průjmy, zlepšuje trávení, podporuje látkovou výměnu, detoxikuje játra, tlumí záněty a svědění kůže. Zevně ve formě obkladů a koupelí se užívá na špatně hojící se rány nebo ekzémy. Pro vnitřní použití se připravuje odvar z jedné čajové lžičky drogy na jednu skleničku vody. Zřídka se užívá i čerstvá vymačkaná šťáva při chorobách cest dýchacích, kašli, při zánětu dolních cest močových. Jako kloktadlo se doporučuje při zánětu dutiny ústní, na křečové žíly se používá popencová mast, na bronchitidu zase popencový sirup. Osvědčuje se i při léčení bércových vředů, hemeroidů...
(http://botanikawendys.cz/lek.php, KORBELÁŘ J. A KOL.1973, JANČA J. A KOL.1996, VERMEULEN N.1999,KOHOUT V. 1997)

Zajímavosti: 
Mladé popencové listy se místy užívají jako jarní zelenina do polévek, do míchaných vajíček, nádivek, zvláště o  velikonocích se dává čerstvá mladá nať do
velikonocích se dává čerstvá mladá nať do bylinkového másla, tvarohu, do omelet. Sušený popenec se zase může použít do směsí bylinkového koření, do polévek, dušených mas se zeleninou, omáček, karbanátků apod. (http://botanika.wendys.cz/lek.php)

Použitá literatura:
VERMEULEN N. (1999): Encyklopedie bylin a koření. Rebo productions Čestlice: 139
JANČA J., ZENTRICH A. J. (1996): Herbář léčivých rostlin. Eminent Praha: 32-35
KOHOUT V. (1997): Plevele polí a zahrad. Agrospoj Praha: 189-190
STEINBRENER J. (2001): Lesní rostliny. J. Steinbrener s.r.o. Vimperk
KUBÁT K. (2002): Klíč ke květeně ČR. Academia Praha: 592
PETROVÁ E., KASPAROVÁ H. (1995): Vícejazyčný slovníček názvů květin. VÚOZ Průhonice
LIPPERT W., PODLECH D. : Kapesní atlas: květiny.Slovart Praha: 22
BRICHEL CH. A KOL. (1993): Velká encyklopedie květin a okrasných rostlin. Príroda: 256, 473
PILÁT A., UŠÁK O. (1963): Kapesní atlas rostlin. PNP Praha: 162
http://botanika.wendys.cz/lek.php