pohanka obecná
Fagopyrum esculentum  MOENCH
čeleď: rdesnovité  -  Polygonaceae

synonyma:  Polygonum fagopyrum L . , Fagopyrum vulgare  HILL Brit. Herb. 

slovenský název: pohánka siata
anglický název: Buckwheat
německý název: Echter Buchweizen 

Původ druhu:  
Pohanka obecná pochází z jihovýchodní Asie z oblasti Himalájí. V této oblasti byla pohanka pravděpodobně domestikována. (ŠMAJSTRLA V. A KOL. 1991) 

Areál rozšíření: 
 Z výše uvedené oblasti se pohanka začala pěstováním rozšiřovat do Číny, Indie, Ameriky i do Evropy, přičemž v Evropě byla pěstována teprve od středověku. V ČR se pohanka pěstuje jen zřídka, především v podhůří, a to hlavně na Valašsku a Českomoravské vrchovině (ŠMAJSTRLA V. A KOL. 1991)

Popis rostliny:
•	je to jednoletá bylina
•	kořenový systém: Má kulovitý i rozvětvený kořen, který se v počátečních fázích vývoje jen velice plitce zakořeňuje.
•	výška rostliny a stonek: Lodyhy jsou přímé, 50-70 (-140) cm vysoké, slabě větvené nebo jednoduché, duté, lysé, se zeleným až červeným zbarvením.
•	listy:  Čepele listů jsou v obrysu zpravidla trojúhelníkovité, 2-7 (-9) cm dlouhé a 2-5 (-6) široké (o něco málo delší než široké). Na vrcholu špičaté, na bázi srdčité až střelovité, s laloky tupými, na okraji někdy slabě zvlněnými. Řapík v dané části lodyhy dlouhý, často delší než čepel, v horní části kratší a v nejhornější vrstvě zcela chybí. Botky krátké asi 0,5 cm dlouhé.
•	květy: Květy jsou oboupohlavné, okvětních lístků 5, volných nebo na bázi krátce srostlých, tyčinek je 8, pestík 1 s trojhranným semeníkem, na bázi se žlutavým žláznatým terčem, se 3 čnělkami s kulovitými bliznami. 
•	květenství:  Květenství jsou úžlabní hrozny, nebo vrcholové chocholíky.
•	Doba květu:  VI – VII
•	Plody:  Plody jsou 3-hrané nažky, 5-6 (-7) mm dlouhé s hranami celokrajnými, asi 2x delší než zaschlé okvětí. Jsou tmavě-hnědé až kaštanově-hnědé, v mládí lesklé, později matné. Na povrchu je obalena tvrdým tmavým oplodím. Zárodek s velkými širokými řasnatě zprohýbanými dělohami. Endosperm je moučnatý. (HEJNÝ S. A KOL 1990, KUCHTÍK F. A KOL. 1998) 

Obsahované látky:   
Nažka obsahuje při 11% vlhkosti 1,8% popelovin, 11%bílkovin, 2,4% tuku, 11% hrubé vlákniny a 64% volných dusíkatých látek. Má poměrně vysoký obsah draslíku, hořčíku, fosforu, ale i železa. Pohanka obsahuje také velmi vzácný vitamín P flavonoid rutin. Z esenciálních aminokyselin má pohanka vysoký obsah lyzinu, metioninu a tryptofanu. (ŠMAJSTRLA V. A KOL.1991)

Ekologie:
Stanovištní podmínky:  Pohanka je méně náročná na půdu. Pěstuje se i na horších půdách.
Podmínky růstu:  Pohanka je náročná na teplo a vodu ( klíčí při 7 –8 °C, při teplotě pod 0°C rostlinka zmrzne ). Transpirační koeficient je500 až 700. (KUCHTÍK F. A KOL. 1998)

Význam a využití v praxi:
Pohanka se využívá jako dietetická potravina (obrušováním nažek získáváme kroupy a mletím mouku). Používá se i jako krmivo (nažky, kroupy, otruby i sláma). Dlouhodobé krmení však vyvolává pohankovou nemoc – fagopyrismus (vyrážky způsobené vyšší citlivostí na světlo ).
Pěstuje se též pro potřeby farmaceutického průmyslu jako zdroj flavonoidního glykosidu rutinu (až 1,8%).
Pro příznivé účinky se rutin používá i v léčitelství. Nejpříznivěji účinkuje na upevnění stěn kapilár. Stimuluje účinek vitamínu C a adrenalinu na kapiláry. Doporučuje se při hypertenzii i ateroskleróze. Rutin má antihistamínový účinek, způsobuje zpomalení střevní peristaltiky až o 5%. Způsobuje také zlepšení rozlišovací schopnosti zraku. Trvalý příjem rutinu v množství vyšším než 100 mg na den způsobuje inhibici některých enzymů, zejména oxidáz. Inhibice hyaluroxidázi, snižuje fertilitu ztížením průniku spermie do vajíčka. Vitamín B2 spolu s vitamínem E působí proti kornatění tepen. (HEJNÝ S. A KOL. 1990, ŠMAJSTRLA V. A KOL. 1991) 

Zajímavosti:
Pohanka obecná je velmi hodnotná nektarodajná a pylodajná  rostlina. Včely medonosné velice ochotně navštěvují pohankové květy a při sběru nektaru i pylu účelně plní opylovací funkci. 
Hlavním produktem s květu pohanky opylujícího hmyzu je nektar. Jeho sekrece nastává brzo ráno, vrcholí mezi 9. – 14. hodinou, ustává po 14. hodině. V tomto určitém rytmu je možné registrovat velkou intenzitu náletů včel na rozkvetlé porosty pohanky seté. Nektarodajnost pohanky velmi silně závisí na celé řadě faktorů. Primárně ji ovlivňují meterologické faktory, dále kondiční stav porostu i nasazených včelstev, ale i úroveň agrotechniky pěstování a výživy porostu.
Pohanka nejlépe meduje při teplotách vzduchu  20 – 24 °C a relativní vlhkosti vzduchu 60 – 80%.
Pohankový med má charakteristické vlastnosti odlišné od ostatních medů. Je tmavohnědý a má výraznou pohankovou vůni. Po krystalizaci má kašovitou konzistenci, necukrovatí. Z chemického hlediska se pohankový med se od ostatních medů odlišuje vysokým obsahem vody – až 30%. Úplně zralí med obsahuje 22 % vody a jen stopy sacharózy ( cukry jsou zastoupené glukózou a fruktózou). Je výborný na výrobu medoviny. (ŠMAJSTRLA V. A KOL. 1991)

Použitá literatura:
HEJNÝ S., SLAVÍK B. (1990): Květena ČSR – 2. díl. Academia Praha: 367
ŠMAJSTRLA V., ŠMAJSTRLOVÁ S. (1991): Pohánka v racionálnej výžive ÚV SZZ Bratislava: 9, 14, 15, 32, 35, 36
KUCHTÍK F., PROCHÁZKA I., TEKSL M., VALEŠ J. (1998) Pěstování rostli II. FEZ Třebíč: 15