podběl lékařský
Tussilago farfara L.
čeleď: hvězdnicovité- Asteraceae

slovenský název: podbeľ liečivý
anglický název: Coltsfoot
německý název: r Huflatich
lidové názvy: lopušice, podkova, babuška, podbílek, úbytník

Původ druhu: 
Druh roste v celé Evropě a západní Asii,uvádí se také z hor severozápadní Afriky. Zavlečeně v Severní Americe. (Jirásek V. a kol.1986)

Areál rozšíření: 
Je velmi hojný od nížin po hory.

Popis rostliny: 
•	druh:vytrvalý,bylina
•	kořenový systém:dlouhé a dužnaté plazivé oddenky  
•	listy a stonek: v plodnosti dorůstají až 50cm výšky,s plazivým,šupinatým,výběžkatým oddenkem a dvojími pupeny.Z květních vyrůstají zjara jednoduché,přímé,pavučinaté stvoly s koncovým zlatožlutým úborem a z dlouhých po odkvětu přízemní růžice dlouhých  řapíkatých listů.Čepele jsou okrouhlé,srdčité,20-30cm v průměru,dlanitě 5-12laločné,mělce zubaté, vespod bělovlnaté,svrchu tmavozelené a v dospělosti lysé.Zákrov je jednořadý,jeho čárkované listeny přecházejí v šupiny stvolu. Listy vyrůstají až po odkvětu.
•	květy:Květy se srostlými obaly jsou v paprsku souměrné, v počtu 200-300,víceřadé,s úzce jazykovitou korunou,samičí i bez nektaru, v terči paprsčité, s trubkovitě zvonkovitou korunou a s pětizubým okrajem,samčí.Tyčinky jsou souprašné.Semeník je spodní ze 2 plodolistů a je jednopouzdrý. Zlatavě žluté květní úbory jsou jednotlivě vrcholové, v průměru 10-15mm, po odkvětu převisnou.
•	květenství:úbor
•	doba květu: II-IV
•	Plodem jsou válcovité lysé nažky s víceřadým chmýrem z jednoduchých, hedvábně lesklých paprsků (přeměněný kalich) (Janča J.,Zentrich J.A.1996, Jirásek V. akol.1986)

Obsahové látky: 
Květy obsahují flavonoidy,žluté barvivo xantophyl, malé množství silice,sliz,glykosidické hořčiny, třísloviny.V listu najdeme především sliz, hořčiny, třísloviny, kyseliny gallovou, mléčnou, jablečnou, vinnou, kávovou, dále polysacharid inulin, cholin, něco silice, cukry a hojnost minerálních látek, především zinek a draslík. Hlavně v květu, ale i v listu byli identifikovány nežádoucí necidy, čili pyrolizidové  alkaloidy, například tussilagin, senecionin, nebo senkirkin.Některé práce uvádějí, že obsah necidů je naopak v listech větší něž v květech.
(Janča J., Zentrich J. A.1996)

Ekologie: 
Stanovištní podmínky: pole, příkopy, náspy a u cest, zejména na druhotných uvolněných nebo přemístěných podkladech (odvaly, sesuvy, lomy, hliniště) z nížiny do hor. (Jirásek V. a kol.1986)
Podmínky růstu: Podběl se vyskytuje na půdách, kde je dostatek vápna a vlhkosti.
Společenstva:

Význam a využití v praxi:
Zemědělský význam(plevelná rostlina)
Průmyslové využití(není)
Využití v lékařství:Podběl je typickou slizovou drogou.Sliz dokonale chrání zanícené sliznic, například dýchacích cest.Podbělový list je základní drogou léčby astmatu. Na podbělové drogy příznivě reagují zejména starší lidé.Byliny totiž umí utlumit kašel,ale i podpořit vykašlávání tam, kde je to třeba. Droga se uplatňuje i jako pomocné léčivo při cukrovce,protože přítomný zinek zlepšuje využití inzulínu.Květy působí především protikřečově, listy zase spíše slizově, čili na sliznici. Obě drogy můžeme s úspěchem využít i zevně,například na omývání ekzematických míst nebo také na přípravu kloktadla. (Janča J., Zentrich J. A.1996)

Zajímavosti:
Tzv. suchý zábal do listu podbělu, nejlépe čerstvě natrhaných, působí výrazně  protirevmaticky a na bolesti kloubů obecně.Zábal má trvat asi jednu hodinu. Na zanícené žíly můžeme používat kašovitý obklad, připravený z drcených čerstvých listů podbělu a sladké smetany na noc.
Nejčastěji použitou lékovou formou je nálev připravovaný obvyklým způsobem a podávaný v běžných dávkách. Pro zevní použití ale dáváme přednost odvaru. (Janča J., Zentrich J. A.1996)

Použitá literatura:
Janča J.,Zentrich J. A.(1996): Herbář léčivých rostlin.EMINENT: 16-19
Jirásek V., Starý F., Severa F.(1986): Kapesní atlas léčivých rostlin.SPN: 19,56,234