pcháč oset
Cirsium arvense (L.)SCOP.
čeleď: hvězdnicovité – Asteraceae

synonyma : pcháč rolní , pchač požehnaný 

slovenský název : pichliač roľný
anglický název :Creeping Thistle
německý název : Acker – Kratz distel
lidové názvy: bodlák, buchan, buchan čubek, čubek, jehlák, oset, ostí, píchláč, píchlák, štrbák, vostí 

Původ druhu : 
Domácí je v Evropě a v mírné Asii, zavlečen do Severní Ameriky i Afriky. (Deyl M. 1964)

Areál rozšíření : 
V posledních letech četnost jeho výskytu rychle stoupá. U nás je pcháč oset obecně rozšířeným plevelem na všech půdách v celém statě od nížin až do horských oblastí. Je to druh rozšířený v nejrůznějších rostlinných společenstvech v Evropě, Asii, ale také v Severní Americe a Africe. (Deyl M. 1964,  Randuška a kol. 1983)

Popis rostliny : 
•	druh vytrvalý , bylina v prvním roce vytváří listovou růžici se sterilní lodyhou, v dalších letech se vytvářejí lodyhy fertilní i sterilní s listovou růžicí.
•	kořenový systém se skládá z vertikálních a horizontálních výběžků, které se vyznačují vysokou regenerační schopností oddenkových a kořenových pupenů. 
•	lodyhy vysoké až 150 cm, přímé,hranatě brázdité, v horní časti hroznovitě i chocholičnatě větvené, listnatá, lehce pavučinatá
•	listy střídavé,dolní řapíkaté,horní přisedlé, kopinaté až elipsovité, nedělené až chobotnatě zubaté až peřenodílné, okraj jemně osténkatý, sytě zelené, na rubu tence vlnaté.
•	květy dvoudomé,souměrné, trubkovité,červenofialové až bělavé 
•	květenství je úbor
•	doba květu od VI.- do X.
•	plod je podlouhlá nažka, dole zúžená, nahoře uťatá, podélně jemně brázditá, žlutohnědá, šedohnědá až hnědá, ochmýřená až 3 cm dlouhým chmýrem. (Procházka I. 1992, Deyl M. 1964, Mikulka J. a kol. 1993)

Obsahové látky :
Pcháč oset obsahuje ne zcela probádané glykosidy, např.talliacin, dále těkavé alkaloidy, pryskyřici, silici, polysacharid inulin, organické kyseliny, vitamín C a v plodech asi 25% mastného oleje. ( Bodlák J. a Zentrich A.J. 1995)

Ekologie :
Stanovištní podmínky: Takto rozšířený plevel zapleveluje skoro všechny kultury.Vyskytuje se hlavně na obdělávané půdě, kde  zapleveluje všechny plodiny jednoleté i vytrvalé včetně chmelnic, vinic, ovocných sadů, školek, trávníků a podobně. Hojný je rovněž na neobdělávaných půdách, loukách, pastvinách, rumištích, mezích, kamenných stráních, štěrkovištích. Nezřídka proniká i na kraje lesů, zejména kolem cest a polí.
Podmínky růstu: K půdní vlhkosti je dost indiferentní, spíše se váže na vyšší obsah humusu.Vůči teplotě a světlu není náročný. Roste na všech půdách, hojně  na vápnitých, hlinitých nebo jílovitých.(Deyl M. 1964)
Společenstva: Druh rozšířený v nejrůznějších rostlinných společenstvech.(Deyl M. 1964)

Význam a využití v praxi :
Zemědělský význam : Pcháč je vytrvalým , jedním z nejrozšířenějších plevelů naších polí. Mladé rostliny jsou chutnou pící pro koně, ovce a vepře, jejímž spásáním dochází i k postupnému hubení.( Mikulka J. a kol. 1993, Deyl M. 1964)
Průmyslové využití : Dříve to byla rostlina kaučukodárná, neboť obsahuje 0,16% čistého kaučuku.Chmýří se používalo na vycpávky. (Deyl M. 1964)
Využití v lékařství : Květová droga byla používaná jako prostředek protirakovinný, formou odvaru a tinkturou, podávaná v čaji.Vnitřní užívaní je ale toxické, protože obsahuje alkaloidy. Nejčastěji se rostlina používá zevně jako koupel při všech plísňových onemocněních , revmatizmu a artróze. Kombinací s měsíčkem a vřesem má cytostatické účinky.(Bodlák J. a Zentrich A.J. 1995) 

Zajímavosti : 
Agresivita je značná, velké populace osetu potlačuje kulturní rostliny , ale i řadu plevelných rostlin. Kořenové výběžky vytlačují do půdy alelopatické  látky, které inhibují růst ostatních rostlin,proto se pcháč muže lehce rozšiřovat. Kořenová soustava je křehká vůči kultivačním zásahům, čímž se plevel snadno a rychle rozmnožuje vegetativně.Proto je plevel intenzivně huben různými herbicidy na bází MCPA (např. Aminex) a Roundupem , ale také biologicky deformovaný rzí vonnou.Tento plevel se velmi rychle rozmnožuje, jeho hubení je proto nedostatečně účinné. (Mikulka J. a kol. 1993)

Použitá literatura : 
Deyl M. (1964): Plevele polí a zahrad. Nakladatelství československé akademie věd Praha: 337-339
Bodlák J., Zentrich A.J. (1995): Léčivá síla bodláků. Nakladatelství Fontána Olomouc: 66-68
Procházka I.(1992): Kapesní atlas plevelných rostlin. SZN Praha : 25
Mikulka J., Chodová D, Martinková Z. (1993): Systém hubení pýru plazivého a pcháče osetu na orné půdě. Institut výchovy a vzdělávání ministerstva zemědělství ČR Praha : 6-8
Stehlík V. (1976):Naučný slovník zemědělský VI. Státní zemědělské nakladatelství Praha: 225-226