pcháč obecný
Cirsium vulgare (SAVI) TEN.
čeleď: hvězdnicovité – Asteraceae

synonyma: pcháč kopinatý, Cirsium lanceolatum (L.) SCOP

slovenský název: pichliač obyčajný
anglický název: Thistle
německý název: Kratzdistel
lidové názvy : bodlák

Původ druhu: 
Evropa, západní Asie a sevrní Afrika. (M. Deyl, O Ušák1964)

Areál rozšíření: 
Rozšířen je v Evropě, západní Asii, Sibiři a severní Africe. Zavlečen do Severní a Jižní Ameriky.U nás se hojně vyskytuje od nížin do horských oblastí. (M. Deyl, O Ušák1964)

Popis rostliny: 
•	dvouletá bylina, první rok vyrůstají ze semena mohutné listové růžice, těsně přiléhající k zemi, které přezimují. Teprve 2. rokem vyrůstá květonosná lodyha, která na podzim odumírá.
•	v půdě vytváří silný vřetenovitý kořen s horizontálními výběžky
•	lodyha je přímá, obvykle nahoře větvená a po celé délce hustě listnatá, podélně je porostlá úzkými, kadeřavými a osténkatými křídly, výška rostliny bývá až přes 150 cm
•	listy v přízemní růžici jsou klínovitě podlouhlé, peřenosečné v široce vejčité, laločnaté a ostnitě zubaté úkrojky, lodyžní listy jsou střídavé, podlouhle až vejčitě kopinaté, peřenosečné, s úkrojky ukončenými silným světle žlutým ostnem, listy jsou v dolní části dokonale sbíhavé až k následujícímu listu, v horní části jsou kratčeji sbíhavé, na líci jsou osténkatě chlupaté, na rubu kadeřavě pýřité až vlnaté, šedozelenavě zbarvené	
•	květy oboupohlavné nebo pouze jednopohlavné (samičí), trubkovité, světle červenofialové, řidčeji růžové nebo bělavé: pohlavnost, tvar (pravidelné, souměrné), četnost květních obalů a rozlišení (kalich  a koruna nebo okvětí), barva, ostatní znaky důl. pro rozlišení od jiných druhů
•	květenství je úbor až 5 cm dlouhý,umístěný jednotlivě na koncích krátkých větví, zákrov je podlouhle vejčitý, tvořený kopinatými listeny
•	doba květu je od VII do X, obyčejně až do mrazu
•	plody jsou nažky až 4 mm dlouhé, v obrysu podlouhle vejčité, na spodu zůžené, na vrcholu uťaté a ukončené pérovitým chmýrem, chmýr je až 3 cm dlouhý snadno opadavý, na jedné rostlině dozrává až 2800 nažek, které jsou roznášeny větrem na značné vzdálenosti (F. Hron, O. Zejbrlík1974, M. Deyl, O Ušák1964)

Ekologie:
Roste na výslunných a křovinatých stráních, ve světlých lesích, na pasekách, návsích, rumištích, úhorech, loukách a pastvinách.
Podmínky růstu: vyžaduje půdy vlhčí, humózní, s dostatečným obsahem dusíku.
Společenstva:Arction Onopordion acanthii, Senecion fluviatilis, Cynosurion, Epilobion angustifolii, Fragarion vescae (J. Dostál1989, F. Hron, O. Zejbrlík1974)

Význam a využití v praxi:
Jedná se o méně významný, nicméně velmi nepříjemný plevel, hlavně v porostech víceletých pícnin. Ostré ostnité listy i lodyhy mohou způsobit poranění a záněty zažívacího ústrojí dobytka. (F. Hron, O. Zejbrlík1974)

Zajímavosti: 
Druh vytváří dva poddruhy: p. o. pravý, který má lodyžní křídla i lodyhy s tuhými ostny, listy na rubu krátce chlupaté a tence šedoplstnaté. p. o. lesní (C. v. silvaticum), který má lodyžní křídla i lodyly měkce ostnité, lodyhu málo větvenou, listy velké, na rubu hustě běloplstnaté, u nás je rozšířen od nížin do podhůří a na východ pouze po Vsetín. (J. Dostál1989)

Použitá literatura: 
M. Deyl, O Ušák(1964): Plevele polí a zahrad, NČSAV Praha: 291-292
F. Hron, O. Zejbrlík(1974):Rostliny polí a zahrad: 318-319
J. Dostál(1989): Nová květena ČSSR, Academia Praha: 1073-1074