mochna nátržník
Potentilla erecta (L.) Räuschel
čeleď: růžovité – Rosaceae

synonyma: Potentilla tormentilla, Tormentilla erecta

slovenský název: nátržník vzpriamený
anglický název: Tormentil, Cinquefoil
německý název: Blutwurz, Fingerkraut, Aufrechtes
lidové názvy: mochna lesní

Původ druhu: 
střední a jihovýchodní Evropa, představena v roce 1796

Areál rozšíření: 
téměř celá Evropa (vyjma některých jižních a severních částí), Malá Asie, Kavkaz, Zakavkazsko, jižní Sibiř, severozápadní Afrika, také se vyskytuje na Azorech, zavlečena i na východní pobřeží Kanady, v ČR téměř na celém území od planárního do subalpínského stupně (min. v Polabí-180 m, max. v Krkonoších-1450 m)

Popis rostliny: 
•	vytrvalá bylina
•	oddenek podzemní, ztlustlý, polodřevnatý, kyjovitý, později válcovitý nebo nepravidelně bramborovitý, tmavohnědý, na řezu červený (po rozkrojení je vidět jakoby červená hvězdička), s průměrem 1-3 cm
•	lodyhy: ve více trsech, postranní, 10-50 cm vysoké, přímé, vystoupavé až poléhavé, ale nekořenující, dobře olistěné, roztroušeně přitiskle nebo poodstále  chlupaté, v horní polovině chudě větvené (vidličnatě až latovitě)
•	listy: střídavé. Přízemní listy (v době květu často odumřelé) dlouze řapíkaté, dlanitě dělené, trojčetné (někdy s vtroušenými pětičetnými), s blanitými palisty, složené z obvejčitých lístků s 3-4 páry zubů na okraji; chlupy řapíků přitisklé, rovné, krátké. Lodyžní listy přisedlé (u atypických forem s 2 mm dlouhým řapíkem), až 2 cm dlouhé, trojčetné, dlanitě dělené na 3-5 úkrojků (nejvyšší jen jednoduché), s velikými 5-7klannými zubatými palisty, svrchu lysé, vespod přitiskle chlupaté; prostřední lístek podlouhlý, s 2-7 páry ostrých zubů.
•	květy: oboupohlavné, drobné (asi 1 cm v průměru), dlouze stopkaté, paprsčité, čtyřčetné, vyrůstající z paždí listů, rozlišené na kalich a korunu. Kališní lístky jsou kratší a širší, vejčité, roztroušeně chlupaté; kalíšek je složen z lístků vejčitých až čárkovitých. Korunní lístky jsou žluté, naspodu tmavší, většinou srdčitého tvaru, delší než kalich. Tyčinek je 15-20, pestíků je 4-8, mají bočně přisedlé, po celé délce stejně široké čnělky a tvoří apokarpní gynaeceum.
•	květenství: vrcholové a vrcholičnaté-lata, nápadně volné, s květy buď proti listenům nebo v paždí dvou větví
•	doba květu: V-X
•	plody: jednostranně vejčité, rýhované nažky, 1,5-2,2 mm dlouhé, tmavě olivově hnědé, po 4-15 v souplodí; odpadávají jednotlivě od suchého, lysého lůžka

Obsahové látky: 
Hlavní látkou jsou třísloviny katechinonového typu (až 20%), které přecházejí sušením a skladováním z části na červenohnědé flobafeny – tzv nátržníková červeň. Dále byly zjištěny triterpenický alkohol tormentol, který přispívá k antibiotickému účinku, organické kyseliny, glykosidy (tormentilin), silice, pryskyřice, guma, škrob a šťavelan vápenatý.

Ekologie:
Stanovištní podmínky: druh s širokou ekologickou amplitudou, roste z nížin až do hor, suché i vlhké louky, pastviny, slatiny, meze, vřesoviště, rašeliniště i mokřiny, světlé a řídké lesy-zvláště březové, travnaté okraje lesních cest, horské hole; hemikryptofyt (po odumření nadzemní části přečkává částečně nepříznivé období v půdě)
Podmínky růstu: preferuje půdy alespoň občas vlhké, kyselé–ukazatel povrchového okyselení půdy, nevápnité
Společenstva: vyskytuje se ve společenstvech tříd Nardo-Collunetea, Vaccinio-Piceetea a Scheuchzerio-Caricetea

Význam a využití v praxi:
Průmyslové využití: její droga se dříve využívala k vyčiňování kůže a k barvení kůže na červeno, mimo jiné i k výrobě inkoustu a žaludeční kořalky
Využití v lékařství, léčitelství, farmacii: Jako droga se sbírá oddenek (Radix tormentillae) před vyrašením listů, v březnu a dubnu nebo na podzim po odkvětu. Při sběru zjara však dochází často k záměnám. Pak se očistí, zbaví se suchých zbytků a rychle se opláchne. Suší se co nejrychleji při teplotě do 40ºC a skladuje se v dobře uzavřených nádobách. Droga je tmavě hnědočervená, poměrně těžká a bez výrazného pachu. Má výrazné svíravé (adstringentní) účinky díky vysokému obsahu tříslovin. Vnitřně se využívá při průjmech, zejména při nespecifických střevních poruchách a to ve formě drcené či práškové. Dále se používá při žaludečních obtížích, k zastavení vnitřního krvácení různého druhu (např. střevního, žaludečního či menstruačního), při katarech úplavici a dříve i kolice. Působí také protizánětlivě a baktericidně. Odvaru lze použít k potírání nebo jako kloktadlo při zánětech v ústní dutině, při bolestech v krku a angíně, při krvácení dásní, na uvolněné zuby, proti paradentóze nebo na afty. Zevně se nátržník užívá ve formě obkladů a koupelí na bércové vředy, na hemeroidy, na omrzliny a na všechny mokvavé a špatně se hojící rány. Čerstvá rozdrcená rostlina se přikládá na krvácející rány, otoky a krevní podlitiny. K ošetření prasklin na kůži či rtech vzniklých zejména působením mrazivého větru se osvědčila mast.Musí se dbát na dodržení dávek, neboť při větším množství může vyvolat zvracení a nevolnost. Nezanedbatelný význam drogy má i její antibiotický účinek a schopnost zabraňovat vstřebávání toxinů. Droga se používá i ve veterinářství. 

Zajímavosti: 
starý kořen ve tmě světélkuje stejně jako hnijící dřevo, její název je odvozen z latinského tormina - kolika

Použitá literatura: 
SLAVÍK B. (1995): Květena České Republiky – 4. díl. Academia Praha: 306
PILÁT A. (1968): Kapesní atlas rostlin. Státní pedagogické nakladatelství Praha: 90
PŘÍHODA A. (1980): Léčivé rostliny. Státní zemědělské nakladatelství Praha: 194
JIRÁSEK V., STARÝ F. (1989): Atlas léčivých rostlin. SPN Praha: 61
PODLECH D. (1987): Slovart Praha. 40
WEBB M. A. (2002): Bylinky-ilustrovaný průvodce. Fortuna print Praha: 123
www.botanika.wendys.cz/kytky/K138.php, www.darius.cz/archeus/B_mochna_3.html