máta peprná
Mentha x piperita L.
čeleď: hluchavkovité (pyskaté)  – Lamiaceae (Labiatae)

slovenský název: mäta pieporná
anglický název: Peppermint 
německý název: e Pfeffer-Minze
lidové názvy: balšám, fefrminc, bylina matky Boží

Původ druhu: 
Máta peprná je neplodným křížencem máty vodní (Mentha aguatica L.) a máty zelené (Mentha spicata L. Huds.). Vznikla v 17. století přičiněním anglických pěstitelů v městečku Mitcham. Pro vynikající složení silice se brzy začala pěstovat i mimo Anglii, téměř po celém světě.( Jirásek V. a kol. 1986) 

Areál rozšíření: 
Různě vyšlechtěné kultivary máty peprné se dnes pěstují po celém světě např. v jihovýchodní Asii (Čína, Japonsko, Korea, Vietnam), USA, ve Střední a Jižní Americe. Hojně kultivována je v Evropě. Vedle máty peprné se můžeme v naší přírodě setkat i s následujícími druhy: mátou dlouholistou (Mentha longifolia (L.)L., mátou vonnou (M. suaveolens Ehrh.) a mátou rolní (M. arvensis L.).(www.wendys.botanika.cz)

Popis rostliny: 
•	vytrvalá bylina
•	kořenový systém: oddenek s nadzemními kořenujícími výběžky.(Slavík B. a kol. 2000) 
•	40 až 80 cm vysoká rostlina s přímou čtyřhrannou, jednoduchou nebo nahoře větvenou lodyhou.
•	listy: vstřícné, úzce vejčité až podlouhlé, špičaté, řapíkaté, zubaté, kopinaté, na okraji ostře pilovité, zeleně až červenozeleně zbarvené. Hlavní i vedlejší  žilky na rubu silně vynikají. Chlupy na žilkách spodní strany listu jsou jednoduché.( Podlech D. 1997)  
•	květy: oboupohlavné, souměrné, srostlé z 5 květních obalů. Kalich je zvonkovitý, lysý, slabě dvoupyský, pravidelně pětizubý. Koruna zřetelně delší než kalich. Bledě nachová koruna je čtyřlaločná a nezřetelně dvoupyská. Tyčinky jsou čtyři, stejně dlouhé a vyčnívající z koruny. Semeník je svrchní ze dvou plodolistů, dvoupouzdrý, při spodině s nektarovým prstencem.(Podlech D. 1997) 
•	květenství: lichoklas
•	doba květu:  VI. –  IX. (Kabal J. a kol. 1988)
•	plodem jsou vejčité tvrdky. Rozmnožuje se pouze vegetativně tvoří oddenky s podzemními výběžky.

Obsahové látky: 
Hlavní obsahovou látkou je silice, jejíž procentuální zastoupení se liší v čerstvé a sušené droze, mění se i během vegetační doby. Listy obsahují především monoterpenoidy menthol (50% silice), menthon. (asi 10%), mentofuran, sabin, piperiton a dále asi 5 až 6 % tříslovin.(www.wendys.botanika.cz)

Ekologie:
Stanovištní podmínky: U nás místy zplaňuje; můžeme se s ní setkat na březích návesních rybníčků, na vlhkých stanovištích v blízkosti dřívější kultury. www.wendys.botanika.cz)
Podmínky růstu: Mátě se daří v teplých a slunných polohách, v lehčích, humózních a nevápnitých půdách s dostatkem vláhy.(Neubuer Š. a kol. 1984)

Význam a využití v praxi:
Zemědělský význam: medonosná rostlina.
V chemické průmyslu je menthol nezbytnou surovinou pro výrobu zubních past, ústních vod, osvěžujících masážních krémů, koupelových přísad, pleťových masek, želé aj. Dodává jim svěží vůní a při styku s pokožkou i chladivý, tišící pocit. Další složka mátové silice, menthon, se používá k osvěžení parfémových kompozic typu růže a geránie a přidává se i do orientálních parfémů.  Menthol má hojné využití i při výrobě potravin.(Starý F. a kol. 1987)
Vzhledem k desinfekčním a tišícím účinkům má mátová silice a především menthol velký význam v lékařství. Nať máty peprné(Herba menthae piperitae) nebo listy (Folium menthae piperitae) působí jako stomachikum, podporuje chuť k jídlu a trávení, jako karminativum, působí proti nadýmání a plynatosti, jako cholagogum, zvyšuje vylučování žluče do střeva, a jako spazmolytikum, uvolňuje křeče hladkého svalstva trávícího ústrojí. Pro obsah mentholu v silici lze nálevů použít i zevně, ve formě obkladů, koupelí, a to zejména proti svědivým kožním vyrážkám, po štípnutí hmyzem, apod. Menthol vyvolává též místní překrvení, čímž urychluje průběh vstřebávání a ohraničuje, lokalizuje kožní a slizniční zánětlivé procesy. (Jaroš Z. 1992, Starý F. a kol. 1987)

Zajímavosti: Pomocí máty se prý dá určit, je-li víno ředěné vodou. Do sklenice s nápojem kápneme trochu máty a případná voda se usadí na dně sklenice. Pravidelným podáváním máty (nad 10 gramů za den) způsobí po krátkém vzpružení malátnost a únavu. Zvláště ve vydýchaném prostoru a psychickém napětí. Tento rušivý vliv mají i zubní pasty a zvláště žvýkačky.(Nový B. 1/2004) 

Použitá literatura: 
Jirásek V.,  Starý F. (1986): Atlas léčivých rostlin. SPN Praha: 56
Neubuer Š., Klimeš K., Černá L. (1984): Léčivé rostliny I. SVÉPOMOC Praha: 57
Jaroš Z. (1992): Léčivé látky z rostlin. DONA České Budějovice: 38
Starý F., Hlava B., Pospíšil F. (1987): Rostliny v kosmetice. ARTIA Praha: 150 
Slavík B. a kol. (2000): Květena České republiky – 6. díl. Academia Praha: 597,598                       Nový B. (1/2004): Zdraví. Časopis
Podlech D. (1997): Léčivé rostliny, kapesní atlas. Slovart s. r. o. Praha: 112
Grau J., Jung R., Münker B. (1996): Bobulovité, užitkové a léčivé rostliny. IKAR Praha: 195    
www.botanika.wendys.cz
www.darius.cz