majoránka zahradní
Majorana hortensis Moench
čeleď: hluchavkovité – Lamiaceae

synonyma: dobromysl majoránka – Origanum majorana L., Amaracus majorana L.

slovenský název: majorán záhradný
anglický název: Marjoram
německý název: r Majoran
lidové názvy: marijánka, voněkras, maděránek

Původ druhu: 
Původní od západního Středozemí až po Řecko (SLAVÍK B. A KOL.2000)
 
Areál rozšíření: 
Pěstována v celém mírném pásu, u nás pěstována běžně po celém území, občas zplaňuje, u nás např. Teplice, Budyně nad Ohří, Praha-Zlíchov, Praha - Vinohrady, Chrudim, Nové Město na Moravě, Uničov, Zašová u Valašského Meziříčí, Valašská Polanka, Třebíč, Bedihošť, Adamov, Černovice u Brna, Bílovice u Brna, Bzenec, Hustopeče. (SLAVÍK B. A KOL.2000)

Popis rostliny: 
•	jednoletá bylina, někdy vytrvalá, šedozelená, silně aromatická
•	kořen bohatě větvený
•	lodyha přímá, vystoupavá až poléhavá, při doteku se zemí často zakoření, asi 20-50 cm vysoká, větvená, hustě olistěná
•	listy obvejčité až kopisťovité, celokrajné, na vrcholu zaokrouhlené, 10-20 mm dlouhé, 5-10 mm široké, na obou stranách řídce šedoplstnaté, bez vyniklých žilek, dolní listy řapíkaté, ostatní téměř přisedlé 
•	květy oboupohlavné, kalich tvořen pouze jedním celistvým pyskem připomínajícím listen, 2-3 mm dlouhý, koruna asi 4 mm dlouhá, růžová až bílá, dvoupyská, horní pysk celistvý, dolní pysk 3laločný, laloky špičaté, podsemeníkový žlaznatý val souvislý, laloky nezřetelné 
•	květenství: květy v lichopřeslenech z 8-12(-24) drobných, nahloučených,  postupně rozkvétajících květů, květenství kulovité nebo 4hranně zaoblené, téměř zakryté okrouhlými, 3-4 mm dlouhými listeny
•	doba květu: VII - IX
•	plody: tvrdky 0,7-1,0 mm dlouhé, hladké, světle hnědé 
            2n = 30 (SLAVÍK B. A KOL.2000)

Obsahové látky: 
Hlavní účinnou látkou je silice s obsahem citralu, eugenolu, alfaterpineolu, linalolu, terpinenu a sabinenu. Dále jsou v ní obsaženy hlavně třísloviny, enzymy, kyselina askorbová atd. (JANČA J., ZENTRICH J. A. 1995) 

Ekologie:
Nejlépe roste na lehčích hlinitopísčitých půdách. Stanovištní podmínky: např. suché louky, meze, pastviny, pole atp. (SLAVÍK B. A KOL.2000)

Význam a využití v praxi:
Běžně pěstována po celém území, většinou v drobném pro domácí potřebu, ale i jako polní kultura, pěstuje se z přímého výsevu (v teplejších polohách) nebo po předpěstování. Nať se ořezává se začátkem květu, což je možno provést dvakrát za sezónu. K pěstování je povolen cv. Marcelka.
Sbíranou částí (drogou) je nať (Herba majorani), která se sklízí těsně před rozkvětem byliny, nejlépe kolem desáté hodiny dopoledne. Droga je spíše známá jako výtečné a téměř nenahraditelné koření. Podporuje trávení, tlumí nadýmání a křečovité břišní bolesti, působí protizánětlivě, dezinfekčně, močopudně, potopudně a mírně uklidňuje. Používá se při tzv. dyspepsiích, doprovázených nadýmáním a případnými kolikami. Tlumí průjmová onemocnění, ale i menstruační bolesti. Lze ji dokonale využít i zevně jako kloktadlo nebo při léčbě kožních zánětů a zánětlivých ekzémů, může také sloužit k přípravě kosmetické masky na obličej, kupříkladu při akné.
Droga nemá žádné nežádoucí účinky ani kontra indikace, ale při předávkování může dojít k podráždění sliznic, zejména sliznic žaludku a obecně trávícího ústrojí, případně i k bolestem hlavy.   (JANČA J., ZENTRICH J. A. 1995)   
                                                                                                                                          
Zajímavosti: 
Zkušenosti s léčbou majoránkou jsou rozsáhlé, lidově se používá na léčení neobyčejně široké palety potíží. Majoránka, ač známá spíše jako koření, má i v homeopatii své místo. Užívá se při onemocnění slinivky, při nerovnováze žaludečních kyselin, nervovém rozladění, křečovitých projevech apod.
Z majoránky se připravuje především nálev, ale také silice.
Příklady použití:
o	Drogu podáváme samostatně i ve směsích. Chuťově i léčebně je vynikající trojkombinace stejných dílů květu vřesu, nati tymiánu a nati majoránky.
o	Spasmolytické, karminativní(protikřečové a protinadýmavé) a protizánětlivé účinky drogy je možno posílit kombinací s kmínem, fenyklem, anýzem, římským kmínem, koriandrem, badyánem nebo levandulí.
o	Obklady na obličej při akné připravujeme zejména ze směsi majoránky a slézu v poměru 2:1.
o	Majoránkovou silicí můžeme parfémovat měsíčkovou mast, čímž vylepšíme nejen aromatické, ale i její antiseptické a hojivé vlastnosti. Taková mast je pak vhodná zejména na ošetřování zevně dostupných sliznic, např. nosních, ústních, poševních atd.
o	Při pásovém oparu si připravíme 1 čajovou lžičku majoránky a šalvěje, přelijeme ji 1 šálkem vroucí vody a přikryté necháme 10 minut vyluhovat. Pak vše přecedíme a pijeme 3 šálky denně před jídlem.
o	Majoránkové víno se užívá proti tlaku a pocitům úzkosti v prsou, pro vylepšení spaní při celkovém zneklidnění apod. Do láhve suchého bílého vína dáme 50 gramů čerstvé majoránky uzavřeme a na 10 dní uložíme do temna a tepla. Pak jemně přecedíme a láhev uložíme do temna a chladna. Denně pijeme po večeři 1 vinnou odlivku.
o	Při depresích působí dobře směs  majoránky a sporýše lékařského. 2 čajové lžičky směsi (1:1) přelijeme šálkem vroucí vody a necháme 10 minut vyluhovat. Pak přecedíme a pijeme 1 šálek po každém jídle.
o	Při menstruačních bolestech si připravíme po 1 zarovnané lžíci lipového květu, majoránky a listů yzopu, přelijeme šálkem vroucí vody a necháme 5 minut stát. Ráno a večer pijeme šálek, a to vždy 2 dny před očekávanou menstruací.
o	Proti únavě působí silná koupel s majoránkou. Nálev pro koupel se připravuje ze 2 až 3 hrstí majoránky, které se dají do 2 až 3 litrů vody, pomalu se na mírném ohni přivedou k bodu varu a 10 až 15 minut se vaří na nejmenším možném ohni. Pak se vše přecedí a vlije do vany s vodou.
o	Uzliny v prsou stejně jako otoky žláz změkčuje šťáva z čerstvých listů majoránky. Postižená místa se šťávou namažou a teple obloží, a to několikrát denně.
V květomluvě majoránka znamená: „Proč jsi stále tak chladná, což jsi nepoznala lásky?” a zároveň je přiřazena znamení střelce. (JANČA J., ZENTRICH J. A. 1995, KLEMPERA J. 1996)

Použitá literatura: 
SLAVÍK B.(2000):Květena České republiky – 6.díl. Academia Praha:656 
JANČA J., ZENTRICH J. A.(1995):Herbář léčivých rostlin – 3.díl.EMINENT:60
KLEMPERA J.(1996):Květomluva aneb Řekni to květinou.Nakladatelství Horizont, a.s. Praha:86