lupina mnoholistá
Lupinus polyphyllus LINDL.
čeleď: bobovité - Fabaceae

synonyma: vlčí bob mnoholistý

slovenský název: lupina mnoholistá
anglický název: Common Lupine
německý název: Vielblättrige Lupine 
lidový název: lupina

Původ druhu: 
Západní část USA (SLAVÍK B. 1995)

Areál rozšíření: 
Pěstovaná, zplanělá a zdomácnělá ve většině Evropy a v některých oblastech Severní Ameriky, v ČR s proměnlivou hustotou výskytu zdomácnělá po celém území od nížiny do hor (max.: Hrubý Jeseník,  Františkova myslivna, 1 180 m) (SLAVÍK B. 1995)

Popis rostliny: 
•	vytrvalá bylina
•	kořenový systém: mohutný vícehlavý, vertikální, v hloubce bohatě rozvětvený kořen; na kořenech hlízky (symbióza s nitrogenními bakteriemi rodu Rhizobium, které vážou  vzdušný dusík)
•	lodyha přímá, 50-100(-160) cm vysoká, oblá, řídce chlupatá až lysá, často dutá, větvená
•	listy: střídavé, (9-)12-15(-18) četné, dlanitě složené; lístky úzce kopinaté až obkopinaté, (60-)80-120(-150) mm dlouhé, 15-20(-25) mm široké, celokrajné, na vrcholu ostře špičaté, svrchu téměř lysé, naspodu hustě přitiskle chlupaté; řapík lodyžních listů 10-20 cm dlouhý, přízemních až 50(-60) cm dlouhý, dlouze chlupatý, palisty ze 2/3 s řapíkem srostlé, volná část šídlovitá, 7-10 mm dlouhá
•	květy: oboupohlavné, souměrné, bělavé, světle modré až fialové (u pěstovaných kultivarů i jiných barev), na 7-10 mm dlouhých stopkách, 5četné;  kalich srostlý z 5 lístků, dvoupyský, s oběma  pysky celistvými (nebo horní mělce 2zubý), přitiskle chlupatý, bez listenců; koruna 10-15(-18) mm dlouhá, z 5 lístků volných, nehetnatých, rozlišených v pavézu, křídla a člunek; pavéza v rovině souměrnosti, velká, víceméně okrouhlá, zvednutá, v poupěti kryjící ostatní korunní lístky; sousední 2 lístky tvoří křídla, na vrcholu srostlá;zbývající 2  lístky tvoří prohnutý, zobánkatý člunek; tyčinek 10 v jednom kruhu, všechny srostlé nitkami (jednobratré); gyneceum apokarpní, 1 plodolist ; 
•	květenství: hrozen, 15-40 cm dlouhý, květy víceméně ve šroubovici
•	doba květu: VI-VIII(-IX)
•	plody: lusky pukavé, (25-)30-40 mm dlouhé, 7-8 mm široké, zploštělé, mezi semeny zaškrcované, na vrcholu zúžené v zobánek, hustě chlupaté, 4-8 semenné
•	semena: elipsoidní až téměř kulovitá, mírně zploštělá, (3-)3,5-4,5 mm dlouhá, 2,5-3,5 mm široká, světle hnědá, s tmavými skvrnkami (SLAVÍK B. 1995)

Obsahové látky: 
Jedovaté chinolizidinové alkaloidy [lupinin, lupanin, lupinidin(spartein) aj.], lupinid(glykosid), semena obsahují toxické neproteinové aminokyseliny(např. lathyrin); účinky: podle velikosti dávky působí lupinidin dráždivě nebo tlumivě na centrální nervový systém a vegetativní nervstvo, otrava se projevuje sliněním, nevolností, zvracením, obtížným polykáním, poruchami srdečního rytmu, v těžkých případech smrtelným ochrnutím dýchacích orgánů, toxické vlastnosti lupininu se projevují neklidem a křečemi, spotřeba semen ve velkém množství vede u zvířat k tzv. lupinóze s těžkým poškozením jater (SLAVÍK B. 1995; ALBERTS A. 2002)

Ekologie:
Stanovištní podmínky: mýtiny, okraje lesů a cest, řídké lesní porosty
Podmínky růstu: půdy kyselé až neutrální(na bazických substrátech chybí), lokálně odvápněné polohy, výrazně světlomilný druh, snáší i chladnější polohy, nikdy neroste ve vodním prostředí
Společenstva: třída Epilobietea angustifolii, zvláště svaz Epilobion angustifolii (SLAVÍK B. 1995)

Význam a využití v praxi:
Zemědělský význam: lupina má schopnost obohacovat půdu dusíkatými sloučeninami, může dobře růst na chudých kyselých půdách, proto byla často pěstována pro zlepšování půd, též formou hnojení nazeleno; byla vysévána v lesích jako pastva pro zvěř; zelené hmoty, popř.semen, se používalo jako krmiva pro dobytek, pro obsah jedovatých alkaloidů byly vyšlechtěny kultivary s jejich minimálním obsahem (tzv. sladké lupiny); používá se ke zpevňování silničních a železničních náspů a zářezů
Zahradnictví: hojně se pěstuje jako okrasná trvalka i k řezu, často zkřížená s jinými druhy; Lupinus polyphyllus byl zaveden do kultury koncem 19. stol. a intenzivně šlechtěn, dnes se pěstují zahradní kultivary vzniklé křížením modrokvětých L.polyphyllus a L. perennis s kalifornskými žluto- a červenokvětými druhy L. arboreus a L. densiflorus; všechny zahradní hybridy mají velké výrazné květy barvy bílé, žluté, růžové, oranžové, cihlově červené, karmínové, modré až temně fialové; existují i dvoubarevné kultivary
Využití v kosmetice: tlučená semena jsou součástí obličejové napářky nebo pleťového mléka k čištění mastné pleti (SLAVÍK B. 1995; BREMNESSOVÁ L. 2003)

Zajímavosti: 
Rostlina byla vysázena v oblasti jaderné katastrofy v Černobylu pro její předpokládanou schopnost absorbovat záření(BREMNESSOVÁ L. 2003)

Použitá literatura:
SLAVÍK B. (1995): Květena České republiky-4. díl. Academia Praha: 328, 357, 360
ALBERTS A., MULLEN P. (2002): Psychoaktivní rostliny, houby a živočichové. Svojtka & Co. Praha: 138
BREMNESSOVÁ L. (2003): Bylinář-Zdraví, krása a radost. Fortuna Print Praha: 277