loubinec pětilistý
Parthenocissus quinquefolia
čeleď: révovité – vitaceae

synonyma: přísavník pětilistý

lidové názvy: psí víno, réva planá, divoké víno

Původ druhu: 
Přísavníků známe asi 15 druhů, původně rostoucích ve vých. Asii, Himaláji a Sev. Americe

Areál rozšíření: 
Sev. Amerika, Asie, do Evropy zaveden r.1622, dnes je ve ve střední a jižní Evropě velmi rozšířen. U nás ojediněle zplaňuje.

Popis rostliny: 
•	druh vytrvalý, popínavá dřevina
•	kořenový systém: široký a větvený s bohatým vlášením
•	výška, stonek: často se vyšplhá až 6-12 m vysoko, větve jsou dlouhé, prutovitě tenké, s uzavřenou kůrou, opatřenou lenticelami , pnoucí, zachycující se na zdech a jiných oporách úponky s přísavnými destičkami (příčepivé kořínky) (Heike, 1978)
•	listy: pětičetné s elipčitými lístky, 4-10 cm dlouhými, protáhle zašpičatělými, matně zelené, popř. lesklé, podzimní barva výrazně červená
•	květy: velmi malé, nenápadné,žlutozelené, s 5 rozloženými korunními plátky
•	květenství: vrcholičnatá lata
•	doba květu: VI.-VIII:
•	plody: modročerné bobule cca velikosti hrachu, často ojíněné, 1-4 semenné

Obsahové látky: 
nebyly v literatuře uvedeny

Ekologie:
Stanovištní podmínky: hojně na zdech, plotech, zříceninách, zahradních besídkách nebo na hřbitovech
Podmínky růstu: výslunní i stín, avšak podzimní vybarvení listů je efektivnější na slunném stanovišti, roste v každé průměrné zahradní půdě, přiměřeně vlhké a živné, v těžším substrátu dobře snáší i sucho, jinak je naprosto nenáročný. Snáší dobře i znečištěné ovzduší.

Význam a využití v praxi:
Patří mezi nejdůležitější rychle a robustně narůstající všestranně použitelné popínavé dřeviny. Výborně se hodí na pergoly, staré stromy, skály, drsnější a méně kolmé stěny nebo dráty či kostry (vyvázání), ploty, loubí, verandy, nebo všude tam, kde volně splývá dolů, např. ze zdí, teras, sloupů, balkónů apod. Hodí se tedy k ozelenění a zjemnění tvarů budov a architektonických doplňků, k zamaskování nevzhledných stěn nebo k vytvoření záclonovitě nebo kaskádovitě zarostlých přírodních partií apod. 
Je medonosný- v době květu se na něm včely jen rojí, na podzim poskytuje potravu ptákům.
Významnější choroby a škůdci se nevyskytují. (Heike, 1978)

Pěstování:
Nevyžaduje žádnou zvláštní péči, v případě, že se příliš rozroste, můžeme jej bez obav podle potřeby seříznout. Snáší velmi dobře i řez do starého dřeva a po radikálním řezu velmi energicky obrůstá. Sazenice vysazujeme na jaře i na podzim. Můžeme jej také množit dřevitými řízky zapíchnutými přímo do země podobně jako révu pobřežní.

Zajímavosti: 
Úponky vytváří přísavné destičky, které vylučují tekutý, později tuhnoucí tmel. Tím vzniká takové neoddělitelné spojení s podložkou, že se pak při odstraňování úponků poškodí omítka.

Použitá literatura: 
Ing. KAREL HEIKE (1978): Praktická dendrologie. SZN Praha: 185-190
Ing. VÁCLAV HURYCH, CSc. : Sadovnictví 2. SZN Praha: 135
Zahradnický slovník naučný (1999), Ústav zeměd. a potravin. informací : str. 221-222