lnice květel
Linaria vulgaris Mill.
čeleď: krtičníkovité – Scrophulariaceae

synonyma: lnice obecná

slovenský název: pyštek obyčajný
anglický název:  Toadflax
německý název: Gewöhnliches(s Gemeines) Leinkraut

Původ druhu: 
Domovem byla v Eurasii

Areál rozšíření:
Celkově roste v Evropě kromě nejsevernějších oblastí, Islandu, velké části Pyrenejského poloostrova a jižního Středozemí, na východě zasahuje až po podhůří Kavkazu, na Sibiř a po Bajkal, druhotně rozšířena na Dálném východě, v Severní Americe a v Chile. 
V ČR se nachází převážně na kamenitém podkladu na podhorských pastvinách např. v podhůří Jeseníků a Beskyd.

Popis rostliny: 
•	Vytrvalá bylina
•	Podzemní plazivé oddenky
•	Stonkem je přímá, jednoduchá, kulatá a lysá lodyha, na bázi větvená a výška rostliny je 20 až 90 cm (lodyha 20 – 40 vyjímečně 60 cm).
•	Listy jsou střídavé, čárkovité až čárkovitě obkopinaté, na okraji podvinuté, celokrajné, přisedlé, dlouhé 3-5 cm, šedavé.  
•	Květy husté, 10 až 50květné, koruna žlutá, výjimečně bělavá, 2,ř až 3 cm dlouhá, spodní pysk s oranžovou skvrnou, na bázi květu tuhá a dlouhá ostruha až 1 cm, kalich 2-3 cm dlouhý téměř úplně rozdělen v kopinaté cípy, jednopohlavné, souměrné, kalich a koruna čtyř až pětičetné srostlé, semeník srostlý ze dvou plodolistů. 
•	květenství: hroznovité
•	doba květu: od VI. – do X.
•	plodem je vejčitá, dvoupouzdrá, vícesemenná tobolka. Semena jsou plochá, oblá, černá a křídlatá

Obsahové látky:
Lnice obsahuje zejména flavonový glykosid linarin, pektolinarin a neolinarin, alkaloid peganin, fytosteroly, organické kyseliny (linarová, mravenčí, octová, ...), třísloviny, pektin, cukry a minerální látky.  (JANČA J.,ZENTLICH J.A.,1995)

Ekologie:
Vyskytuje se na vlhkých i suchých stanovištích podél cest a na skalách. Hlavním výskytem jsou plevelová společenstva. Ojediněle vstupuje na zemědělskou půdu. Na orné půdě pouze v blízkosti okrajů pozemku. Šíření podporuje špatná péče o nezemědělskou půdu. Konkurenční schopnost je poměrně vysoká. Škodí pouze při silném výskytu na okrajích polí. 
Na půdu není náročná, stejně tak jako na vláhu, světlo a teplo, vykytuje se až do 1500 m.n.m. Opylovačem je hmyz. Šíří se semeny nebo vegetativními oddenky až plevelně. 

Význam a využití v praxi:
Zemědělský význam nemá, patří mezi méně nebezpečné plevele.
Průmyslově se využití barvivo z květů, kterým se v závislosti na použití modřidla může odbarvit vlna a látky na žlutou, oranžovou, zelenou nebo hnědou.

V lékařství je využívané koření z této byliny. Sbíranou částí je kvetoucí nať, která se sbírá od června do září seřezáváním asi 10 až 20 cm od země (nesmí být zdřevnatělá). Suší se ve stínu nebo při umělém sušení za teplot do 40 °C. Droga si musí zachovat původní zbarvení, při pomalém sušení tmavne.
Hlavní využití je proti žloutence, zánětům kůže a střev, vodnatelnosti a problémům se žlučí. V současnosti se používají hlavně masti proti ochablosti cév a hemoroidům. Homeopaté ji využívají při léčbě průjmu a cystitidy.
Pro lidi postižené Crohnovou nemocí může být účinná tím, že tlumí křečovité bolesti při průjmech, a to při jiných kolikách nejrůznějšího původu, například i při záchvatech žlučníkových nebo ledvinových kamenů.
Bylina se také velmi osvědčila při dyskinezi žlučníku s nadýmáním. Působí ale také močopudně, podporuje funkci ledvin a jater. 
Při zevní aplikaci velmi příznivě ovlivňuje cévní systém, takže napomáhá léčbě varixů, bércových vředů, infikovaných kožních defektů, ale také praskání cévek. Může být použita i k očním výplachům při zánětu spojivek, očních víček nebo rohovky, ale také ke gynekologickým výplachům nebo ve formě obkladů na bércové vředy. Nálev se připravuje z asi 2 g (1 až 1,5 čajové lžičky) drogy na sklenku vody, při zevním použití se nejčastěji připravuje svařením 20 g drogy v 0,5 l mléka kašovitý obklad.
Samostatné aplikaci lnice brání poněkud nedobrá chuť čaje, proto ji často kombinujeme ve směsi s měsíčkem, meduňkou, bazalkou, třezalkou nebo řepíkem. Nepříjemným nežádoucím účinkem může být nauzea - nevolnost. Droga není vhodná pro dlouhodobé podávání, ani pro užívání při těhotenství a při laktaci. 

Zajímavosti: 
Natí se podestýlá dobytek proti dotěrným hmyzům
Osvědčený čaj pro tlumení křečovitých bolestí, zejména v trávicím ústrojí podle Janči a Zentlicha: směs 100 gramu řepíku, po 50 g nati třezalky a nati lnice květele a po 25 g drceného fenyklu a nati tymiánu upravujeme formou bylinářského čaje a podáváme po dávkách přes celý den. Směs vám ochotně připraví v kterékoli bylinářské lékárně v České republice.
Lnice květel patří mezi zásadně nedoceňované byliny, třebaže její účinky jsou zcela mimořádné v mnoha oblastech.
 
Použitá literatura: 
JANČA J.,ZENTLICH J.A., (1995): Herbář léčivých rostlin – 3 díl. Eminent Praha: 36-38.. 
CLEVELY A., (2001): Byliny. Václav Chvojka and co Praha: 96.
VERMEULEN N., (1998): Encyklopedie bylin. Rebo productions: 172.
MIKULKA J.a kol., (1999): Plevelné rostliny polí, luk a zahrad. Redakce časopisu Farmář – Zemědělské listy Praha: 88.
DELLA BEFFA M.T., (2000): Luční květiny. Ikar Praha: 195.