líska obecná
Coryllus avellana
čeleď: břízovité  – betulaceae

slovenský název: lieska obyčajná
anglický název: Filbert
německý název: Haselstrauch

Původ druhu: 
Původní druh téměř v celé Evropě

Areál rozšíření: 
Téměř po celé Evropě. Na sever až po ostrovy Orkneje a Norsko. Na jihu je domovem od Pyrenejského poloostrova přes Itálii, Balkán a Malou Asii až po Kaspické moře. U nás roztroušena až hojně. Původně se jedná o dřevinu finského jihozápadu, v nejchladnějším období glaciálu se líska stáhla do oblastí Černého a Středozemního moře. Po oteplení klimatu se začala rozšiřovat severním směrem. Keř se rychle rozšířil až ke Karelské šíji, do severního Německa, Dánska a jižního Švédska a také do západní části Britských ostrovů, o něco později také do pobaltských zemí, severní Francie a východní Anglie. (Bolliger a kol. 1998, http://www.severskelisty.cz, 2003)

Popis rostliny: 
•	vytrvalá dřevina, rozložitý vícekmenný keř nebo strom s většinou hustou 
korunou
•	kořenový systém: bohatý, houževnatý, rozvětvený, do hloubky kolem 15 metrů
•	větve a výška rostliny: jednotlivé větve dlouhé 2-6 metrů, kůra starších větví načervenale až bělavě šedá, hladká, lesklá, s hnědými korkovitými bradavicemi, odlupuje se v úzkých proužcích, mladé výhony šedé, pupeny nazelenalé až hnědé, hladké, vejčité, zaoblené, 4-8 mm dlouhé. Dřevina vysoká až 6 metrů
•	listy: jednoduché, střídavé, zčásti i dvouřadě uspořádané, 7-10 cm dlouhé a 4-6 cm široké, okrouhlé až široce vejčité, na horním konci ve výraznou špičku protáhlé, na bázi srdčité, okraje dvojitě pilovité a nestejně slabě laločnaté, na líci temně zelené, roztroušeně chloupkaté, rub světle zelený, čepel obzvláště na žilnatině měkce huňatě chloupkatá, bylinná, s 5-8 páry postranních žilek. Řapík tlustý, hustě žláznatě chloupkatý, asi 1-2 cm dlouhý. Palisty vejčité, na horním konci tupé, brzy opadávající.
•	květy, květenství: samčí dílčí květenství sestává z široké, krátce zašpičatělé krycí šupiny, na jejichž vnitřní straně nacházíme 2 malé vedlejší listeny, dále ještě většinou z 8 tyčinek, které jsou dohromady uspořádané v 3-7 cm dlouhé, podlouhle válcovité jehnědy. Tyto jehnědy se vytvářejí již na podzim na loňských větévkách a kvetou ale teprve až na jaře. Samičí jehnědy nenápadné, hnědé, vejčité, 3-5 cm dlouhé, vzpřímeně přisedlé, stále obklopené šupinami pupenů, pouze červená blizna vyčnívá asi 2 mm. Obal plodu sestává ze 3 jen částečně srostlých listenů, je zvonkovitý, široce otevřený, nestejně stříhaný, stejně dlouhý nebo nepatrně delší než vlastní plod.
•	doba květu: I až IV, podle polohy, listy raší až po odkvětu
•	plod: oříšek. Z počátku nažloutlý, později s vyjímkou jeho temene hnědý, vejčitý, špičatý, dvouhranný, 1,5 – 2 cm dlouhý, na podzim opadávající, jednotlivě nebo po několika po hromadě, s velkým jedlým semenem. (Bolliger a kol. 1998)
            
Obsahové látky:   
Oříšky obsahují 36% tuku, 10 - 12% bílkovin, 7 - 8% sacharidu. Jsou značně energeticky vydatné. Jsou dobrým zdrojem fosforu a draslíku, také hořčíku a vápníku, obsahují železo, měď a další stopové prvky. Provitaminu A obsahují málo, něco vitamínu C, ale z ořechů mají nejvíce vitamínu E, také obsahují vitamíny B. (http://www.vegetarian.cz, 2003)

Ekologie:  
Roste v lesích, houštinách, živých plotech, na březích potoků. Líska je rostlina suchých, často kamenitých listnatých hájů na svazích, světlých listnatých i smíšených lesů a křovin od nížin až po podhorské stupně. Stanovištní podmínky:  je nenáročnou dřevinou. Dobře se přizpůsobují okolí a stanovišti. Nachází se od nížiny až po Alpy, až ve výšce 1700m.
Podmínky růstu: na stanoviště není náročná, nesnese pouze chudé písčité půdy a půdy zamokřené. Ideální je hlinitá půda s dostatečným obsahem vápníku. Roste na slunci a v polostínu. (Bolliger a kol. 1998)

Význam a využití v praxi:
Zemědělský význam: líska se osvědčuje jako okrasná rostlina. Tento keř náleží pro své časté kvetení k včelařsky významným rostlinám. Je velmi rezistentní vůči výfukovým zplodinám, takže se vysazuje do doprovodných porostů silnic.
Průmyslové využití: olej získaný z oříšků slouží jako konzumní olej nebo také k přípravě barviv. Mleté ořechy se používají k pečení nebo kořenění masitých pokrmů.
Její pyl je pro své množství významným alergenem.

Zajímavosti: 
Větévky lísky sehrály svou významnou úlohu v pověrách jako větve plodnosti, kouzelný proutek nebo ochrana proti blesku. Nasvazkované větve sloužily ve středověku k pokrývání střech. Líska je sice rostlinou větrosnubnou, ale v letech, kdy v době před a během květu nejsou již noční mrazíky, včely na jehnědách intenzivně rouskují.

Použitá literatura: 
BOLLIGER, ERBEN, GRAN, HENB (1998): Keře. Ikar Praha: 287, citace str. 162
http://www.vegetarian.cz/potraviny/ovoce/liso.html, 2003
http://www.severskelisty.cz/index9.htm,  2003