lilek vejcoplodý
Solanum melongena L.
čeleď: lilkovité  – Solanaceae

synonyma: lilek jedlý – Solanum esculentum Dunal.

slovenský název: Ľuľok vajcoplodý
anglický název: aubergine; egg-plant; nightshade
německý název: Aubergine; Eierfrucht-Nachtschaten; Spanischer-Eierapfel
lidové názvy: baklažán

Původ druhu: 
Tento druh pochází z východní Indie a Barmy.Odedávna se pěstuje v Číně, ale i v severní Africe,zvláště Egyptě.Do Evropy se dostal až ve 13.století do Itálie a později i do Španělska, Francie, Řecka a dalších zemí. (HLAVA B. a kol. 1998)

Areál rozšíření:
 Lilek se rozšířil předevšímv Japonsku, Číně, Turecku, Indii, Indonésii, Bulharsku, Rumunsku, Slovensku a v jižních oblastech Ruska a USA. Dnes se baklažán pěstuje ve většině tropických a subtropických oblastí, ale i v teplých místech mírného pásu. Klimatické podmínky pro pěstování lilku nejsou v ČR vhodné, proto se zde pěstuje jen v malém rozsahu a pěstitelské plochy se statisticky nesledují.Přesto lilek najdeme na mnoha zahrádkách především v pařeništi, fóliovníku nebo skleníku. (HLAVA B.a kol. 1998)

Popis rostliny: 
•	Jednoletá i vytrvalá bylina.
•	Baklažán má mohutný kořenový systém sahající až do hloubky jednoho metru.
•	Lodyha je vzpřímená,keřovitě rozvětvená,lysá nebo plstnatá,často fialově zbarvená.Spodní část lodyhy dřevnatí.Rostlina dorůstá výšky 0,5 až 1,5 metru.
•	Listy jsou jednoduché,tuhé,podlouhle vejčité nebo oválné,celokrajně i mělce vykrajované a na rubu plstnaté.Střídavé často fialově naběhlé listy s až 10 cm dlouhými řapíky mají čepele měřící 7-25 až 5-15 cm.
•	Velké nachové až fialové květy s výrazným kalichem vyrůstají v úžlabí listů zpravidla jednotlivě.Široce zvoncovitý,pěti- až šesticípý kalich je v květu dlouhý 2 cm,při plodu,podobně jako květní stopka,zesílí a protáhne se.
•	Květenstvím lilku je vrcholík.
•	Doba květu: od VII. – do IX. měsíce.
•	Plodem je dužnatá bobule vejcovitého,hruškovitého,kulovitého až dlouze válcovitého tvaru,dosahující délky do 30 cm a váží 1 kg.Oplodí je většinou hladké a lesklé,tmavě fialové nebo purpurové barvy,ale i bílé,žluté,oranžové a červené.Dužnina je bělavá až nazelenalá,houbovitá,křehká s velkým počtem drobných,žlutých a plochých semen.Semena jsou často rozpoznatelná pouze jako malé tečky.Plody se vyznačují příjemnou kořenitou chutí,kterou přezrálé plody ztrácejí a místo ní mají chuť hořkou až pálivou.S plody lilku vejcoplodého musíme zacházet velmi opatrně,protože jsou choulostivé na otlak.
(HLAVA B. a kol. 1998; TONÍČKOVÁ E. 1985; PETŘÍKOVÁ K. a kol. 1998; VALÍČEK P. a kol. 2002)

Obsahové látky: 
Plody obsahují kolem 1% bílkovin,0,4% tuku,5% sacharidů,1,3% vlákniny a 0,6%minerálních látek.Vyšší je obsah vitamínů skupiny B,fosforu,draslíku,hořčíku a síry.Dužnina má ze všech zelenin nejvíce pektinů.Tato plodina obsahuje také dostatečné množství provitamínu A a stopové prvky-molybden,mangan a bor. (HLAVA B. a kol. 1998; 
VALÍČEK P. a kol. 2002)

Ekologie: 
Lilek má na teplo obdobné nároky jako paprika a rajče.Na záhonech jej lze pěstovat jen na zvláště teplých a chráněných polohách.V méně vhodných polohách,kde bývá vlhké a studené počasí pěstujeme baklažán v pařeništi,fóliovníku či skleníku.Velmi vhodné je pěstovat lilek na záhonech přikrytých černou netkanou textilií,která více absorbuje teplo a zahřívá půdu.Záhon má mít polohu severojižní s nízkou nadmořskou výškou.Lilek vyžaduje lehčí,teplé humózní a dostatečně hluboké půdy s optimálním pH 6,5-7,0. Baklažán hnojíme kombinovaným hnojivem.Dávky živin jsou kolem 70 kg N,40 kg P a 150 kg K na hektar. Lilek vejcoplodý je náročný především na teplo. Příznivé denní teploty jsou 20 až 28°C,v noci 16-18°C,při teplotách pod 15°C se často zastavuje růst. Při nedostatečném přísunu vody opadávají květy,květní pupeny i malé plody.Optimální je střední až vysoká vlhkost vzduchu.Zařazení do osevního postupu je také obdobné jako u rajčat a paprik. Z předplodin se vyloučí zeleniny z čeledi lilkovitých a zařadí se do I. tratě. Baklažán roste dobře s tymiánem,estragonem a hrachem. (BIGGS M. 1997; PETŘÍKOVÁ K. a kol. 1998; STEINBACH G. 1997; ŠROT R. 1996; PEKÁRKOVÁ E. 1997;
http://www.floranazahrade.cz/200306/baklazan.htm )

Význam a využití v praxi: 
Lilek vejcoplodý je vhodný jako dietní jídlo při žaludečních a střevních chorobách a při chorobách souvisejících s výměnou látkovou.Zlepšuje funkci nervové soustavy,kladně ovlivňuje složení střevní flóry a má léčivý účinek při onemocnění dásní.Plody mají fytoncidní účinky a snižují obsah cholesterolu v krvi.Indické bylinkářství proto používá běloplodé odrůdy k léčení cukrovky a jako prostředek proti meteorismu.
V Orientu se lilek používá jako účinné afrodiziakum.Baklažán také obsahuje vysoké množství pektinu,který snižuje krevní tlak,váže těžké kovy,které se proto v organismu nevstřebávají,ale z těla vylučují.Baklažány jsou od tropů až po Středomoří velmi oblíbenou zeleninou.Bobule se konzumují nezralé,když dosáhnou dvou třetin  své velikosti.Připravují se i se slupkou,ale nelze je jíst syrové.Tepelně se upravují vařením,dušením,pečením či smažením.Lze je však plnit mletým masem nebo rýží,připravovat z nich nepravý kaviár a zpracovávat je na různé pasty,marinády nebo čatní.V orientální kuchyni se na kostičky nakrájené baklažány nakládají na kyselo nebo se přidávají do rýžových jídel. (HLAVA B. a kol. 1998; 
http://www.floranazahrade.cz/200306/baklazan.htm;
http://kocour.webpark.cz/lilek.htm )

Zajímavosti: 
Lilek patří u nás k málo známým zeleninám,proto mnohé asi překvapí,že Pražané plody baklažánu mohli na tržišti kupovat již kolem roku 1880.Dnes si spotřebitelé na lilek pomalu zvykají,o čemž svědčí vzrůstající trend dovozu,který v roce 1991 představoval 9,3 t. a v roce 1996 již 180 t.
Středověký filozof, lékař a přírodovědec Avicenna lilek nazval v 10. století badingan, což dalo vznik východoevropskému názvu baklažán. V řadě dalších jazyků,především anglosaských,zaznívá v názvu slovo vejce, podle typického vejcovitého tvaru plodů. Lilek byl již v 16. století také nazýván jako jablko lásky nebo jablko šílenství.
Přítomnost manganu vysvětluje orientální pověsti o sexuální stimulaci lilku.Kámasutra totiž uvádí,že odvar “zvětší mužský orgán na dobu jednoho měsíce”.Vatinganah v sánskrtu znamená zelenina proti větrům.Žádné z těchto tvrzení nebylo však prokázáno.
(BIGGS M.a kol. 1997; TONÍČKOVÁ E. 1985; PETŘÍKOVÁ K. a kol. 1998)

Použitá literatura: 
BIGGS M. (1997): Zelenina. Valvox Globator:178
HLAVA B., TÁBORSKÝ V., VALÍČEK P. (1998): Tropické a subtropické zeleniny.
Brázda Praha: 93
PEKÁRKOVÁ E. (1997): Pěstujeme zeleninu.Grada Praha: 123
PETŘÍKOVÁ K., MALÝ I. (1998): Základy pěstování plodové zeleniny. Institut výchovy a vzdělávání MzeČR Praha: 23
STEINBACH G. (1997): Lexikon užitkových rostlin. Knižní klub Praha: 75
ŠROT R. (1996): 1000 dobrých rad zahrádkářům. Brázda Praha: 441
TONÍČKOVÁ E. (1985): Zelenina. Artia Praha: 139
VALÍČEK P.a kol. (2002): Užitkové rostliny tropů a subtropů. Academia Praha : 219
http://kocour.webpark.cz/lilek.htm
http://floranazahrade.cz/200306/baklazan.htm