kopřiva žahavka
Urtica urens L.
čeleď: kopřivovité – Urticaceae

slovenský název: žihľava malá
anglický název: Stinging nettle (Burning nettle)
německý název: Klein Brennensel
lidové názvy:

Původ druhu: 
Druh pochází ze středozemí.

Areál rozšíření: 
V mírných pásmech celého světa.Hojná v celé ČR. Pěstována velmi často v botanických zahradách, odkud přechodně zplaňuje (např. Praha, Mnichovo Hradiště, Stráž nad Nežárkou, Hradec Králové, Chrudim, Litoměřice). (Hejný a Slavík 1988)

Popis rostliny: 
•	Jednoletá,jednodomá, rostlina časně jarního charakteru,bylina
•	kořenový systém rozvětvený zejména pod povrchem do hloubky14-18 cm, ojediněle 60 cm
•	stonek: lodyhy (5-) 10-40 cm (-70) vys.,zpravidla přímé někdy větvené, čtyřhranné, s roztroušenými žahavými chlupy, nežahavé chlupy ojedinělé nebo zcela chybí.
•	listy: vstřícné, čepel široce vejčitá až podlouhlá, (1,0-)  1,5-4,0  (-7,5) cm dl.; a 1,0-2,5 (-5,0) cm šir. , na vrcholu obrysu tupá, na bazi klínovitě až tupě zúžená, vzácně mělce srdčitá, tmavozelená až žlutavě zelená, s roztroušenými žahavými chlupy;řapík     (0,6-) (1,0-2,0) (-3,5) cm dl.; palisty malé, kopinaté, 1-2 (-3) mm dl., celokrajné.    
•	květy:jednopohlavné, jednodomé; prašníkové i pestíkové květy společně v jednom květenství; po odkvětu slabě převislá, poměrně hustá, kratší nebo stejně dlouhá jako řapík, v jehož úžlabí vyrůstají, s ojedinělými žahavými chlupy. Okvětí čtyřčetné, zelené.  
•	květenství: Úžlabní laty Klubkovitě ztažené.
•	doba květu: V.-X.
plody: nažky v obrysu vejčité (1,4-) 1,7-2,0 (-2,2) mm dl. a 1,2-1,4 mm šir., světle hnědé, hnědé až zelenavě hnědé, slabě lesklé. V.-XI. 2n = 24 (Hejný a Slavík 1988)

Obsahové látky: Ú
účinné součásti obsahu žahavých chlupů jsou aminy acetylcholin, histamin a serotonin (nikoliv kyselina mravenčí jak udávají starší prameny). (Hejný a Slavík 1988)

Ekologie:
Plevel na polích (okopaniny), v zahrádkách, pařeništích, zelinářských a zahradnických závodech, dále na rumištích, návsích, opuštěných místech v okolí lidských sídlišť apod. Nitrofilní druh.Roste především na půdách bohatých na živiny, nejčastěji ve společenstvech tříd Chenopodietea (diagnostický druh svazu Malvion neglectae), popř též Galio-Urticetea. (Hejný a Slavík 1988)
Druh je rozšířen na živinami dobře zásobených půdách.Je nepříjemným plevelem na zahradách.

Význam a využití v praxi:
Plevelná rostlina. Používá se např. na dokrmování drůbeže (ztmavuje barvu žloutků) i jiných hospodařských zvířat (doplněk stravy), je využívána ve farmacii i v lidovém léčitelství pro léčivé účinky, při chudokrevnosti lze požít vývar z kopřiv. Z kopřiv lze připravovat jídla podobná špenátu.

Zajímavosti: 
Vnitřní použití při krvácení (natě ze jmelí + kopřivy + kokošky  poměr 1:1:1 tři lžíce spařit 250 ml vroucí vody nechat vyluhovat a užívat neslazené během dne).
Chřipka (kopřiva + lipový květ + listy břízy + plody šípku v poměru 2:1:1:1 zalít vroucí vodou, 2-3x denně. Vývar z kopřivy se používá jako prostředek proti vypadávání vlasů. Kopřivy jsou též využívány v kosmetickém průmyslu.

Použitá literatura: 
Hejný S. a Slavík B. (1988): Květena České socialistické republiky  1 (Academia, Praha): 536-537
http://web.quick.cz/apropos/BYLINY/kopriva.htm  (recepty lidové medicíny)