kávovník arabský
Coffea Arabica L.
Čeleď: mořenovité – Rubiaceae

slovenský název: 
anglický název: arabian coffee
německý název: Arabischer Kaffeebaum

Původ druhu:  
Domácí v horských lesích Etiopie.

Areál rozšíření: 
Pěstuje se po celých tropech, především v Brazílii, Kolumbii, Mexiku, Indii, Indonésii a Etiopii.
	
Popis rostliny:
•	vždy zelený keř (2-3 m) až strom (až 7 m vysoký), s rovnovážně odstávajícími větvemi a zelenými letorosty
•	listy: vstřícné, eliptické, 8-15 cm dlouhé, na okraji většinou zvlněné, svrchu tmavozelené, lesklé, polokožovité, krátce řapíkaté
•	květy: pětičetné, po 2 až 12 v úžlabních svazečcích, vonné
•	koruna: řepicovitá, bílá, trubka asi 1,2 cm dlouhá, s podlouhlými cípy asi 1,3 cm dlouhými
•	plody: elipsoidní peckovice, asi 1,5 cm dlouhé, červené až hnědočervené, vzácně žluté, většinou se dvěmi, na vnitřní straně plochými, jednosemennými peckami
•	další druhy: Coffea canephora Pierre, ex. Forehn – strom do 10 metrů výšky (semena menší než zrnka arabiky) pěstovaný v jižní Asii a západní a střední Africe
Coffea liberica Bull, ex. Hiern – pěstován v západní Africe a Malajsii, ovšem jen omezeně, jelikož poptávka je kvůli specifické chuti spíše menší.

Obsahové látky:
Semena obsahují bílkoviny, tuky, sacharidy a kofein.

Význam a využití v praxi:
Sklizené plody se nejprve zbavují dužnatého oplodí, a to buď suchou, nebo mokrou cestou, následně se suší a praží. Tím vzniká typická chuť a vůně kávy. Obsah kofeinu upražené kávy je v průměru 0,7 – 1,5 %. Nejvyšší produkce dosahuje až 2200 kg čisté suché zelené kávy na 1 ha a rok, s průměrnými hodnotami kolem 400 – 900 kg.

Káva bývá právem řazena mezi nejčastěji konzumované společenské  ,,drogy‘‘, které přímo ovlivňují nervovou soustavu. V Evropě se tento stimulující nápoj objevil až v 17. století, který posléze v naší moderní společnosti nabyl význam spíše společenský. Mnoho stimulujících nápojů účinkuje především díky xantinům, mezi něž je řazen např. kofein, obsažený v kávě (MANN, 1996). Přestože je otázka kategorizace závislosti poměrně složitá, není společenský zvyk každodenního šálku kávy po obědě zřejmě nic jiného než somatická závislost. 

Zajímavosti:
Kávu měl údajně objevit jakýsi blízkovýchodní světec, jenž si přál zachovat bdělost při meditacích. O pěstování kávy v okolí města Mokky v Jemenu snad existují záznamy již z 9. století (MANN, 1996). O kávě psal snad také perský filosof Avicenna v 11. století, ale jiné zdroje uvádějí, že kávu údajně objevil v polovině 15. století jemenský sudí Džamáluddín Ibn Abdulláh při pobytu v Etiopii, kde ji údajně tamní kmeny obecně holdovaly už po staletí. Roku 1558 vytvořil Šejk Abdul Kádir Ansárí Džazairí Hanbalí Ibn Muhammad spisek malý rozsahem, lež pro kávu velký významem, nazvaný ,,Nejpádnější důkazy ve prospěch požívání kávy‘‘. Přes arabské a íránské muslimy se pak káva rozšířila do Indie, kde pijí kávu častěji s mlékem nebo smetanou, či dochucenou kardamonem. V Evropě kávu až do 16. století vůbec neznali, aby ji v Anglii roku 1601 představil Anthony Sherley, předznamenávajíc tak rozvoj kaváren i obchodu s kávou. V Čechách snad poprvé otevřel kavárnu jistý Turek Ahmed roku 1702 v Brně; až roku 1714 prý byla otevřena kavárna v Praze v domě U Zlatého hada. Zřejmě nejvyšší spotřeba kávy připadá na USA, kde průměrný Američan spotřebuje až 8 kg za rok (PAVLIŠ J. A KOL. 2002).

Použitá literatura: 
PAVLIŠ J., KOBLÍŽEK J., JELÍNEK P. (2002): Užitkové rostliny tropů a subtropů. MZLU Brno: 66-67