kalina obecná
Viburnum opulus
čeleď: zimolezovité  – Caprifoliaceae 

slovenský název: kalina obyčajná
anglický název:   European cranberrybush
německý název:  Gewöhnlicher Schneeball
lidové názvy: bílé syrečky, bochánky, buchtičky, kalení, kalenka, ptačí chleba, zobačka

Původ druhu: 
Evropa, Kavkaz, Západní Sibiř, Střední Asie, severozápadní Afrika
www.GARTEN.cz

Areál rozšíření:, 
vlhčí místa Evropy s severní Ameriky 
www.GARTEN.CZ

Popis rostliny: 
•	druh vytrvalý, dřevina – opadavý keř
•	kořenový systém: bohatě větvený
•	výška až 4,5 m, rozložitý růst, kůra tenká, světle šedá, výhony lysé
•	postavení listu vstřícné, tvar vejčitý, tmavě zelené laločnaté s načervenalými řapíky, laloky listů jsou špičaté, tupě zubaté, na svrchu jsou listy lysé, ale na rubu pýřité, až 12 cm velké, na podzim výrazně červeně zbarvené
•	květy: oboupohlavné, pravidelné, malé, pětičetné, zvonkovité nebo trubkovité, bělavé někdy nažloutlé nebo narůžovělé, výrazně vonné
•	květenství: okoličnaté nebo latnatě složené vrcholíky, velká bílá květenství, připomínající květenství bezu černého, okrajové květy jsou zvětšené, avšak sterilní
•	doba květu: V.-VI.
•	plodem červené průsvitné peckovice s jednosemennou peckou
www.FLORANAZAHRADE.CZ, (CHESSHIRE CH. 2002)

Obsahové látky:
v plodech vitamín C, sacharidy, kůra obsahuje především hydroxykumariny, escelentin, organické kyseliny, třísloviny, steroly, pryskyřice
(JACOBI K. 1998)

Ekologie:
Stanovištní podmínky: roste na mezích a v křovinách, v lesních lemech bukových a habrových hájů, podél potoků, říček a struh
Podmínky růstu: půdu vyžaduje alkalickou, vlhkou, světlo až polostín 
www.GARTEN.cz

Význam a využití v praxi:
V zahradách kaliny přispívají k barevnosti po celý rok a jsou použitelné téměř pro všechny účely – pro pokrytí půdy, pro vytvoření kulis, pro keřové záhony a v neposlední řadě k solitérnímu umístění. (VĚTVIČKA V., MATOUŠKOVÁ V. 1990)
Využití v lékařství: kůra z kořene se používá proti potratům.
(D.G.HESSAYON.1997)

Zajímavosti: 
Nevýhodou kaliny je to, že je často sežírána housenkami. Drogou jsou plody sbírané v době plné zralosti, ale také kůra sbíraná časně na jaře, od poloviny března až po celý duben. Indiáni vařili plody kaliny, které obsahují značné množství vitamínu C, se šťávou javoru a připravovali tak speciální rosol, který byl na jejich jídelníčku jako tradiční jídlo. Kůra kaliny dříve sloužila jako příměs do tabáku. Tinktura se používá k léčení hemeroidů a ke zmírnění křečí v břiše. (WWW.BYLINKY.KVALITNE.CZ)
Nejsnáze se množí semeny nebo zimními řízky.(V.VĚTVIČKA A KOL.1995)
Ze skupiny kalin kvetoucích v zimě nelze u nás venku přezimovat Viburnum tinus. Tento stálezelený druh je při pěstování v nádobě až 1,5 m vysoký a mezi prosincem a dubnem kvete bílými květy z růžových poupat. Při přezimování je vhodná teplota mezi –5 °C a 5°C. Otužilý druh Viburnum fragrans kvete před rašením listů mezi listopadem a březnem vonnými  bílými květy. Větší a stejně vonné květy má Viburnum bodnantense. Druhy kvetoucí na jaře mají malé bílé květy v plochých nebo kulovitých květenstvích. Zvláště půvabný je opadavý druh Viburnum carlesii (1,2 m, hustá polokulovitá květenství složená z bílých vonných květů, duben a květen). Podobný, ale stálezelený a vyšší keř (1,8 m) tvoří kříženec Viburnum burkwoodii. Viburnum rhytidophyllum je stálezelený, až 3 m vysoký druh s velkými výrazně žilnatými listy a s červenými plody. Nápadná kulovitá květenství z bílých květů jsou příznačná pro Viburnum opulus `Sterile` (2,5 m), bílá talířovitá květenství pro Viburnum plicata `Lanarth` (1,5 m). Ke kalinám s podzimními účinky se řadí Viburum davidii má modré plody. (D. G. HESSAYON, 1997)
Další zajímavou kalinou je kalina svraskalá, neboli tušalaj svraskalý. Tušalaj budí dojem, že kvete už v zimě, květy ale rozkvétají až během května a června. Vlastní květy jsou žlutavě bělavé, 6 mm velké a páchnoucí. Koncem léta dozrávají peckovičky, které mají zpočátku barvu červenou, posléze se měnící až na černou. (www.ROSTLINY.NIKDE.cz)
Známý filosof a zahradník William Robinson napsal roku 1979: „Propátrali jsme celý svět kvetoucích keřů, ale žádný není krásnější než kalina.“ Hledači rostlin od té doby v pátrání pokračovali, ale nedokázali vylepšit jeho prohlášení. Neboť jaký keř by dokázal kalinu předčit v její kráse? (N. VERMEULEN, 1998)

Použitá literatura: 
www.GARTEN.cz
www.DARIUS:cz
www.ROSTLINY.NIKDE.cz
www.FLORANAZAHRADE:CZ
www.BOBBY.ZAHRADA.CZ
www.BOTANIKA.WENDYS.CZ
www.BYLINKY.KVALITNE.CZ
VĚTVIČKA V. A KOL. (1995): Okrasné keře. X – Egen Praha:  92
JACOBI K. (1998):Okrasné dřeviny. Drivesta Bratislava: 59
CHESSHIRE CH. (2002): Okrasné keře – praktický rádce. Knižní klub Praha: 54
VĚTVIČKA V., MATOUŠKOVÁ V. (1990): Stromy a keře. Aventium Praha: 277
HESSAYON D. G. (1997): Okrasné stromy a keře v zahradě. Expert Pardubice: 55
VERMEULEN. N (1998): Encyklopedie stromů a keřů. Rebo – productions Praha: 180