kakaovník pravý 
Theobroma cacao
čeleď: kakaovníkovité (lejnicovité) – Sterculiaceae

synonyma: boží chléb, pokrm bohů 

slovenský název: kakaovník pravý
anglický název: Cocoa, Cocoa tree
německý název: Kakaobaum, Schokoladenbaum
lidové názvy:

Původ druhu: 
Kakaovník pochází z tropické Ameriky, byl znám už předkolumbovským civilizacím. V 17. století Španělé přivezli kakaovník pravý do Evropy, koncem 19. stol přivezen do Afriky, která se stala největším pěstitelem a producentem kakaových bobů. (CD Diderot 2000)

Areál rozšíření: 
Kakaovník pochází z deštných pralesů amazonské pánve. Dnes se hojně pěstuje v tropech celého světa. Dnes jsou největšími producenty kakaa Pobřeží slonoviny, Brazílie, Ghana a Nigérie, z těchto zemí pocházejí dvě třetiny světové sklizně. (Havlíček Pavel a kol. 1989, Novák Bernard, Schulzová Bettina 2002)

Popis rostliny: 
§	Stále zelený, tropický strom. (Naučný slovník zemědělský K – L 1971)
§	stonek a výška rostliny: Nízce větvený strom o výšce 6–8 (– 15) m s tlustým kmenem a plstnatými mladými větvemi.(Havlíček Pavel a kol. 1989, Novák Bernard, Schulzová Bettina 2002) 
§	listy: Listy střídavé, čepele jsou kopinaté, na bázi kýlovité, s protaženou špičkou. Měří až 40 × 13 cm, jsou tenké, tuhé, lysé, celokrajné, tmavě zelené. Mladé listy jsou zbarvené hnědofialově. Řapíky měří až 2 cm, jsou hnědé, u čepele rozšířené. (Novák Bernard, Schulzová Bettina 2002)
§	květy: Křehké, 1 – 2 cm široké a voňavé květy tvoří malé svazečky, mohou být i jednotlivě, přímo na kmeni nebo na starších větvích. Mají pět úzce kopinatých kališních cípů, deset tyčinek ve dvou kruzích a pět žlutavě bílých korunních lístků, které jsou v plném květu rozložené nebo zahnuté nazpět. (Havlíček Pavel a kol. 1989, Novák Bernard, Schulzová Bettina 2002, Ratsch Christian )
§	květenství: Kauliflorie. (Havlíček Pavel a kol. 1989)
§	doba květu: Kvete ve dvou hlavních obdobích, ale květy se tvoří v menším množství po celý rok, jeden plod připadá přibližně na 500 květů. (Havlíček Pavel a kol. (1989)
§	plody, případně semena: Mnohotvárné bobule kakaa zpravidla visí jednotlivě na kmeni a větvích, protože jen velmi málo květů se oplodní. Plody s až 2 cm dlouhou stopkou mají elipsovitý nebo kulovitý tvar a někdy jsou tupě zašpičatělé. Měří 12 – 13 cm na délku a až 10 cm na šířku a váží až 500 g. Lesklý povrch je s ohledem na odrůdu buď hladký (skupina Crillo) nebo bradavčitý a podélně zbrázděný (skupina Forastero), ve zralosti zelený, žlutý nebo svítivě červenooranžový. Pokožka je silná 1,5 – 2 cm, pevně masitá, tuhá, šťavnatá, pod povrchem žlutavě bílá. Semena s vysokým obsahem tuku jsou uložena v pěti řadách podél centrálního kužele a navzájem jsou od sebe oddělena bělavými, masitými přepážkami. Ve zralosti se přepážky rozpustí a vytvoří na semenech lpící šlemovitou, šťavnatou, bílou dřeň příjemně aromatické, sladkokyselé ovocné chuti. V každém plodu se vytvoří 20 – 60  oválných semen o velikosti 3 × 1 cm. Jsou obklopeny hnědým osemením a mají tvrdou ořechovitou konzistenci, hořkou chuť a fialovou až červenohnědou barvu. (Novák Bernard, Schulzová Bettina 2002)

Obsahové látky: 
Čerstvě sklizené plody obsahují průměrně 8,5 % bílkovin, 30 % tuku, 10 % sacharidů, 9 % popelovin, 7 % tříslovin, 2 % pektinu 1 % sacharózy, 2,4 %  theobrominu, 0,8 % kofeinu a 0,004 % vonných látek. (Havlíček Pavel a kol. 1989, Naučný slovník zemědělský K – L 1971)

Ekologie:
Stanovištní podmínky: Příznivé podmínky růstu nachází kakaovník ve výživné půdě rovníkových tropů až do výše 500 m n. m. při dostatečných srážkách. Pěstuje se však i v méně ideálních klimatických podmínkách až do 20° severní i jižní šířky, a také v rovníkových horách až do výše přes 1000 m n. m. Vedle jednotlivých stromů, tvořících součást smíšených výsadeb, se četné kulturní odrůdy pěstují především ve velkém na plantážích. Rostliny se rozmnožují ze semen nebo vegetativně. (Novák Bernard, Schulzová Bettina 2002)
Podmínky růstu: Vlažné tropické oblasti se stále žhavým podnebím (průměrná roční teplota 22 – 26 °C, roční tepelná amplituda nepřesahuje 6 °C, absolutní min. + 17 až + 5 °C, srážek 1200 až 2500 mm, průměrná relativní vzdušná vlhkost 77 až 86 %). Pro rozšíření kultury je důležité, aby teplota v noci neklesala často na + 14 °C. Roste na hlubších, propustných, aluviálních půdách s optimální reakcí 5,7 – 7,3 pH. (Naučný slovník zemědělský K – L 1971)

Význam a využití v praxi:
Zemědělský význam: Semena slouží k výrobě mnohých pochutin, zejména kakaa a čokolády. (www.biotox.cz)
Využití v lékařství, léčitelství, farmacii: Ve farmacii se ze semen používá k izolaci teobrominu. (www.biotox.cz)

Zajímavosti:
  Při sklizni se jednotlivé plody odřezávají speciálními hákovitými noži. Fermentace a sušení se provádí většinou přímo na místě pěstování, další úprava probíhá až na místě konečného zpracování. Kakao používali už odedávna Indiáni k přípravě výživných nápojů. Podle starých indiánských receptur se tyto boby rozemílaly na metate (mlýnský kámen) a rozpouštěly se ve studené nebo horké vodě spolu s rýžovou kaší a dalšími přísadami (vanilkou, chili, pepřem matico, novým kořením, skořicí, semeny dýně, listy solandry). Takto připravený nápoj se pil buď slaný, nebo slazený (medem) a původně se mu říkalo chocolate (= čokoláda). Ve staré Americe bylo kakao pokládáno za "potravinu bohů" a bylo velmi oblíbeným afrodisiakem. Kakaové boby byly platidlem pro aztécké nevěstky. Kakaové boby obsahují theobromin a kofein, účinné látky, které povzbuzují centrální nervovou soustavu. Látkou s afrodisiakálními účinky je pravděpodobně fenylthiamin. Bobule se otrhávají v plné zralosti a ihned se otevřou, semena s dření se vyjmou, několik dnů se nechají ležet na hromadách, a pak se usuší na slunci nebo ve speciálních sušicích zařízeních. Při tomto procesu se sliznatá dřeň rozpadne, semena fermentují, odbourávají se v nich hořčiny a vytvoří se charakteristické kakaové aroma. Španělští dobyvatelé Jižní Ameriky přiváželi v 16. století do Evropy vedle anýzu, hřebíčku, skořice, pepře a vanilky také kořeněnou kaši z rozemletých semen kakaovníku, z níž se vařil čokoládový nápoj. V 19. století byly v Evropě vyvinuty zdokonalené zpracovatelské postupy, při nichž se fermentovaná, usušená semena pražila, loupala a mlela na viskózní, tučnou kaši, která se po smíchání s cukrem a sušeným mlékem lisovala na čokoládu. K přípravě kakaového prášku, který s mlékem vytváří známý povzbuzující nápoj, je zapotřebí odstranit ze semen asi polovinu tuku. Tak vzniká takzvané kakaové máslo, které má bílou barvu a taje při teplotě 30 °C. Přidává se do jemné rozpustné čokolády, je základem bílé čokolády, slouží jako doplněk sladkých pokrmů a zpracovává se ve farmaceutickém průmyslu a kosmetice. Chutný, nakyslý míšek zralých, čerstvě sklizených plodů rády mlsají děti a lze jej též zpracovat na želé. (Havlíček Pavel a kol. 1989, Novák Bernard, Schulzová Bettina 2002, Ratsch Christian 1997) 

Použitá literatura: 
Havlíček Pavel a kol. (1989): Užitkové rostliny tropů a subtropů. Academia Praha: 248 – 249 
Novák Bernard, Schulzová Bettina (2002): Tropické plody – průvodce přírodou. Euromedia Group – knižní klub Praha: 220 – 222 
Ratsch Christian (1997): Byliny lásky. Afrodisiaka v mýtech, historii a přítomnosti. Volvox Globator: 74 
Naučný slovník zemědělský K – L (1971). Ústav vědeckotechnických informací ČSAZ ve státním zemědělském nakladatelství  Praha: 25 – 26 
http://www.biotox.cz/naturstoff/biologie/bi-2d-16-lejcej.html#
CD Diderot 2000