jitrocel prostřední
Plantago media L.
čeleď:  jitrocelovité – Plantaginaceae

slovenský název: skorocel prostredný
anglický název: plantain, ribwort
lidové názvy: ranocel, skorocel, kolocír, celdon, svárnik

Původ druhu: 
Je domácí v eurasijském prostoru (Beffa M. T. D. 2001)

Popis rostliny: 
•	vytrvalá bylina
•	kořenový systém: tlustý vertikální oddenek s četnými, často dlouhými kořeny
•	stvoly pevné, 3 – 7 v jedné růžici, téměř přímé nebo velmi krátce vystoupavé, 15 – 30(- 50) cm vysoké, zejména v dolní polovině rýhované, v horní polovině bělavě až šedavě přitiskle chlupaté, zpravidla výrazně delší než listy
•	listy přízemní růžice k zemi přitisklé, vystoupavé až téměř přímé; čepel eliptická, vejčitá až obvejčitá, 5 – 12(-26) cm dlouhá, 2 – 6(-10) cm široká, na vrcholu tupá, na bázi zpravidla klínovitá, pozvolna v řapík zúžená, s 5 – 9 nápadnými pevnými žilkami, celokrajná nebo nepravidelně oddáleně zubatá, zelená, šedavě zelená až sivozelená, v mládí hustě až roztroušeně bělavě až šedavě chlupatá; řapík 0,5 – 4,0 cm dlouhý, chlupatý
•	velmi proměnlivý druh, zejména ve tvaru, postavení a velikosti listů, v podstatě lze rozlišit dva základní typy lišící se postavením a tvarem listů a ekologií: subsp. media a subsp. longifolia 
•	květy oboupohlavné, pravidelné, dvouobalné; kalich hluboce členěný, kališní cípy nestejné, 2,0 – 2,5 mm dlouhé, lysé, s blanitým lemem; korunní trubka 2 mm dlouhá, na vnější straně lysá, bělavá, korunní cípy vejčitě eliptické, úzce vejčité až kopinaté, bělavé; tyčinky nápadně delší než koruna, nitky fialové, prašníky fialové až bělavé
•	květenství: klas 2 – 6(-10) cm dlouhý
•	doba květu: VI – VIII
•	plod: vejčitá tobolka, otevírající se víčkem a obsahující zpravidla čtyři drobná, podlouhle oválná, plochá, miskovitě prohloubená, tmavohnědá semena. (Hron F. a kol. 1979)(Kolektiv autorů 2000)

Jitrocel prostřední pravý - Plantago media subsp. media
Popis rostliny: 
•	stvol 10 – 25 cm vysoký
•	listy přízemní růžice k zemi přitisklé nebo mírně vystoupavé; čepel vejčitá, obvejčitá, eliptická až široce eliptická, 3 – 10 cm dlouhá, šedavě zelená až sivozelená; řapík zřetelně kratší než čepel
•	klas 2 – 6 cm dlouhý
•	doba květu: VI – IX (Kolektiv autorů 2000)

Areál rozšíření: 
Evropa (kromě nejsevernějších a nejjižnějších oblastí) a odtud souvisle až po Bajkal, dále ostrůvkovitě až po Sachalin; v jižní polovině Asie chybí nebo jen ojediněle; zavlečen do řady zemí Ameriky, Austrálie, do Tichomoří a na Nový Zéland. V ČR roztroušeně až hojně po celém území (Kolektiv autorů 2000)

Ekologie: 
Stanovištní podmínky: travnaté porosty podél cest, v obcích a sadech, pastviny, kamenité stráně, meze, okraje luk, křovin a lesů, vzácněji na rumištích, železničních náspech apod.
Podmínky růstu: vlhčí, hlubší až mělké, hlinité až hlinitopísčité půdy s vyšším obsahem živin, především se zásaditou reakcí, vzácněji kamenité půdy; snáší poměrně dobře sešlap a znečištění půdy
Společenstva: svazy Veronico politae-Taraxacion, Cynosurion, Polygonion avicularis, Onopordion acanthii, Dauco-Melilotion (Kolektiv autorů 2000)

Jitrocel prostřední dlouholistý - Plantago media subsp. longifolia (G. F. W. Meyer) Witte       
Popis rostliny: 
•	stvol přímý nebo na bázi jen velmi krátce vystoupavý, 15 – 30(- 60)cm vysoký
•	listy přízemní růžice vystoupavé až přímé; čepel zpravidla eliptická až úzce eliptická, 10 – 20 cm dlouhá, šedavě až žlutavě zelená, na bázi zvolna přecházející v řapík; řapík stejně dlouhý jako čepel nebo o málo kratší, vždy však zřetelný
•	klas 6 – 12 cm dlouhý
•	doba květu: VI – VIII (Kolektiv autorů 2000)
•	
Areál rozšíření: 
Rozšíření doposud nedokonale známé, pravděpodobně střední a západní Evropa, jižní Skandinávie, Pyrenejský poloostrov, Itálie, Balkán. V ČR především teplé oblasti, nejvíce jižní Morava a střední Čechy (Kolektiv autorů 2000)

Ekologie: 
Stanovištní podmínky: výslunné travnaté stráně, okraje křovin a lesů
Podmínky růstu: především hlubší hlinité, sprašové půdy
Společenstva: řády Festucetalia valesiacae, Brometalia erecti, Origanetalia vulgaris (Kolektiv autorů 2000)

Význam a využití v praxi: 
Plevelná rostlina, jako pícnina je bezcenný, neboť do píce se dostávají pouze dřevnaté stvoly s klasy, na pastvě se zvířata těmto rostlinám vyhýbají; v lidovém léčitelství se ze semen vyrábí sliz používaný jako projímadlo (Hron F. a kol. 1979)(Korbelář J. a kol. 1981)

Zajímavosti: 
Původ jména: latinské Planta znamená střevíc, chodidlo, ago - koncovka pro podobnost; staré české jitrocel znamenalo ,,játra celící” (Kolbek J. a kol. 2000)

Použitá literatura:
Hron F., Zejbrlík O. (1979): Rostliny luk, pastvin, vod a bažin. Státní pedagogické nakladatelství Praha: 240 
Kolektiv autorů (2000): Květena České republiky – 6. díl. Academia Praha: 537
Kolbek J., Větvička V. (2000): Rostliny na každém kroku. Granit Praha: 52
Korbelář J., Endris Z. (1981): Naše rostliny v lékařství. Avicenum Praha: 180
Beffa M. T. D. (2001): Luční květiny. Ikar Praha: 153