jaterník podléška
Hepatica nobilis MILL.
čeleď: pryskyřníkovité – Ranunculaceae

synonyma: jaterník trojlaločnatý – Hepatica triloba Gilib.

slovenský název: pečeňovník trojlaločný
anglický název: liverleaf
německý název: s Blatterkraut, es, -
lidové názvy: podlíška, podlaska, podleska, modří, lesní fialka

Areál rozšíření:  
V ČR:
- v termofytiku a mezofytiku, pouze ojedinělé nálezy v oreofytiku. Těžiště rozšíření je v    kolinním až montánním stupni. Většina lokalit je mezi 250-600 m n.m. (HEJNÝ S. A KOL. 1988)
- těměř všude v listnatých vlhčích lesích od nížín až do horských oblastí (PILÁT A. A KOL. 1988)
Ve světovém měřítku:
- v Evropě kromě severních částí Evropy, Velké Británie, Holandska a severovýchodní a východní části Ruska. Místy stoupá dosti vysoko – v Alpách až do výšky 2200 m.
- jižní Mandžusko, Korea, Japonsko
- mírný pás Severní Ameriky (PILÁT A. A KOL. 1988)

Popis rostliny:
•	vytrvalý druh, bylina
•	kořenový systém: dlouhé (asi 20 cm), hnědočerné, málo větvené kořeny
•	stonek a výška rostliny: 5-15 cm vysoká rostlina, stonek je jednokvětá odstále chlupatá lodyha, jež se podobá květní stopce.Lodyhy jsou četné, tenké, krátké, vyrůstají zjara, většinou před rašením nových listů. Stonek vytváří krátký tmavohnědý plazivý oddenek, pokrytý šupinami, se zbytky odumřelých bází starších nadzemních částí.
•	listy: z oddenku roste větší počet přízemních listů, dosti kožovitých a vytrvávajících až do 
•	jara příštího roku. Na dosti dlouhém a tenkém řapíku sedí výrazně tuhá, kožovitá, srdčitě trojlaločá čepel, jež je v mládí měkce chlupatá a pak olysává, svrchu zelená, vespod většinou nafialovělá (existují výjimky s jednotlivým hrubým zoubkem až měkkým lalokem). Loňské přezimující listy setrvávají obvykle až do doby květu, na to zasychají a objevují se listy nové.
-	listeny: lodyhy nesou tři celokrajné a neřapíkaté listeny v přeslenu asi 1 cm dlouhé, které         
•	chrání mladé květy.Podobají se kalichu (nepravý kalich), neboť sedí na lodyze těsně pod 
•	vzpřímeným květem.
•	květy: složeny z 6-7(10) sytě až jasně modrých, řídčejí bílých až růžových nebo fialových,
•	zevně bledších, úzce vejčitých lysých okvětních lístků. Květy jsou rozevřené, pravidelné,
•	oboupohlavné.Květní lůžko je polokulovité, řídce chlupaté.Chybí nektaria, pylová zrna
•	jsou trikolpátní, vz. perikolpátní.Tyčinky jsou smetanově bílé s karmínovým spojidlem. Semeníky jsou hustě chlupaté, blizny hlavaté, čnělky se do odkvětu neprodlužují.
•	doba květu: III – V (za mírnější zimy již v II)
•	plody: asi 3 mm dlouhé, kuželovitě vřetenovité nažky s krátkým zobánkem s rezavými, přímo odstálými chlupy, na bázi s masíčkem. (PILÁT A. A KOL. 1988, HRON F. A KOL. 1987, HEJNÝ S. A KOL. 1988)

Obsahové látky: 
- olej anemol, protoanemonin (jedovatý, antibakteriální účinky), amulsin, třísloviny, glykosid hepatrilobin (KORBELÁŘ J. A KOL. 1981)
- květní barvivo obsahuje převážně cyanidinové glykosidy (HEJNÝ S. A KOL. 1988)

Ekologie: 
Stanovištní podmínky: listnaté lesy, vz. smíšené, výj. světliny ve smrkových  monokulturách.
Podmínky růstu: eutrofní, mírně kyselé až mírně bazické, kypré, svěží, humózní půdy, nejčastější typ černozem.
Společenstva: diagnostický druh svazu Carpinion (s přesahem do některých společenstev svazu Quercion pubescenti – petraeae a Fagion), často roste ve společenstvech svazů Prunion spinosae (zejm. lískové křoviny), vzáčněji i v jiných společenstvech (HEJNÝ S. A KOL.1988)

Význam a využití v praxi:
Využití v léčitelství:     
- diureticum, expectorans (uvolňuje hleny), kloktadlo při krvácivosti a zánětech dásní, pomáhá při bronchitidě (ČERNÁ L. A KOL. 1985, HEJNÝ S. A KOL. 1988).
-  slabě jedovatá (obsahuje velmi málo ranunkulinu, jehož aglykonem je jedovatý protoanemonin )(HEJNÝ S. A KOL. 1988)
Využití v zahradnictví: 
- žádané jsou zejm. barevné (růžové, bílé) a plnokvěté odchylky (HEJNÝ S. A KOL. 1988)
- často se pěstuje zušlechtěný druh Hepatica angulosa Dc., který je statnější, obvykle má jasné modré květy, listy jsou rovněž kožovité, ale pětilaločnaté, laloky jsou vroubkované. (HRON F. A KOL. 1987)

Zajímavosti: 
Je zaměnitelný s jedovatým kopytníkem evropským (Asarum europaeum L.), který má jiný tvar listů – celokrajné, nedělené a ledvinovité, květ je kalně nachový.(ČERNÁ L. A KOL. 1985)
Dříve se používal v léčitelství při jaterních onemocněních. Léčivou rostlinou se stal „per signaturum“ laloky listů připomínajícími laloky jater (KOLBEK J. A KOL. 2000)
Květy se zavírají navečer, i před deštěm a sklánějí se dolů, čímž jsou chráněny rozmnožovací orgány, zejm. pylová zrna, před rosou a deštěm.

Použitá literatura:
PILÁT A., UŠÁK O. (1988): Kapesní atlas rostlin. SPN Praha: 22
GUTH J., ČERNÁ L. (1985): Kapesní herbář léčivých rostlin. Avicenum, Zdravotnické        nakladatelství Praha: 38
HRON F., ZEJBRLÍK O. (1987): Kapesní atlas – rostliny strání, skal, křovin a lesů. SPN Praha: 106
KORBELÁŘ J., ENDRIS Z. (1981): Naše rostliny v lékařství. Avicenum, N.P., Zdravotnické nakladatelství Praha: 170
HEJNÝ S., SLAVÍK B. (1988): Květena ČSR 1. Academia Praha: 413
KOLBEK J.,VĚTVIČKA V. (2000): Rostliny na každém kroku. Granit, s.r.o., Praha: 93