huseníček rolní
Arabidopsis thaliana Heynh.
čeleď : brukvovité - Brassicaceae

synonyma  : Huseníček chudina
Stenophragma thalianum (L.)Čelak. , Arabis thaliana L., Sysimbrium thalianum (L.) J. Gay, Erysimum thalianum (L) Kittel Taschenb.
                   
slovenský název: Arábka thalova
anglický název: Thale cress (common wall cress)
německý název:
lidové názvy:

Původ druhu : 
Původ z Evropy  - středozemí  a západní Asie (Deyl 1964).    

Areál rozšíření :  
Světové měřítko
Celá Evropa, kromě s. části Skandinávie a nejsevernější evropské části Ruska, jih z. Sibiře, jv. Část Střední Asie, Kavkaz, pobřeží Malé Asie, s. a v. Afrika.Druhotně v j. Africe, stř. Číně, Japonsku, Severní Americe a v Austrálii 
Rozšíření v ČR
Rozšířen na celém území. V termofytiku a mezofytiku na druhotných i  ± přirozených stanovištích až obecně; relativně méně hojný v územích s karbonátovým podkladem (Český kras, Pavlovské kopce). V oreofytiku vzácně, obvykle pomíjivě zavlečen a vázán na lidská sídla a komunikace. V planárním až submontánním stupni hojně, vzácně zasahuje až do stupě supramontánního (max. Hrubý Jeseník, chata na Šeráku, ca 1320 m), (Hejný S., Slavík B.1988). 

Popis rostliny : 
•	Jednoleté nebo ozimé, drobné, krátce žijící   byliny
•	Tenký hlavní kořen a s jednotlivými i větvenými chlupy
•	Obvykle jedna, méně často i s více lodyhami. Lodyha přímá, 5 – 30 (-50) cm vys., rovnovážně nebo nazpět odstátými jednoduchými chlupy, jinak lysá, modravě ojíněná, spoře olistěná
•	Listy  v přízemní růžici nejčastěji 1 – 3 cm dl., obkopinaté až kopišťovité, celokrajné nebo oddálené tupě zubaté, s odstálými dvou – a tříramennými, 0,15 – 0,50 (-0,80) mm dl. Chlupy, na okraji a při bázi též s jednoduchými chlupy; lodyžní listy ± přisedlé, úzce eliptické, zúženou bází přisedlé, lysé nebo s řídkými dvou a tříramennými, na okraji jednoduchými chlupy. Myrosinové buňky vázané na cévní svazky. 
•	Květy drobné; kališní lístky přitisklé, nejsou vakovitě vyduté na bázi, 1,3 – 2 mm dl., lysé nebo na vrcholu s jednotlivými chlupy, zelenožluté, na vrcholu často nafialovělé; korunní lístky vzpřímené, 2 – 4 mm dl., bílé, na bázi bledě žluté; tyčinek často pouze 4 nebo 5 -  bez přívěsků. Transverzální nektaria válcovitá až poloměsíčitá, mediánní po dvou, drobná; čnělka krátká, blizna paličkovitá nebo slabě dvoulaločná. 
•	Květenství  - květy jsou v hroznu, který je hustý a chocholičnatý, stopky jsou odstáté, délky 2 – 5 mm. Kalich je vzpřímený, koruna je bílá.
•	Doba kvetení – III. – V. 
•	Plody šešule, na průřezu široce eliptické až tupě 4 - hrané, chlopně se zřetelnou stř. žilkou, přehrádka úplná. Semena v pouzdrech jednořadá, vejcovitá, nekřídlatá, osemení jemně bradavičnaté, žlutooranžové až oranžově hnědé, při navlhčení neslizovatí. Stopky plodní šikmo až rovnoběžně odstálé, lysé, obsahují 1/3 – 2/3 délky šešule; šešule šikmo odstálé až rozložité, rovné nebo nahoru mírně obloukovitě zahnuté, 8 – 18 mm dl., 0,6 – 0,9 mm široké, lysé; čnělka 0,2 – 0,4 mm dl.; semena 0,4 – 0,5 (-0,6) mm dl.; klíček hřbetokořenný (Hejný S., Slavík B.1988).  

Ekologie : 
Stanovištní podmínky : Pole, okraje cest, čerstvé úhory, rumiště, železniční nádraží,                                                                skalnaté svahy.
Podmínky růstu : Roste zvláště na půdách lehkých, písčitých nebo silikátových, hlinitých                   
na nevápnitém podkladu. Je to bylina původně stepní, která je mírně teplomilná, proto se vyskytuje v teplejších, nižších polohách a v chladnějších vystupuje většinou jen přechodně.
Společenstva :  Pionýrská společenstva mělkých půd a jiná stanoviště s neuzavřeným rostlinným krytem. Především na silikátovém podkladu, na vysychavých půdách různě bohatých živinami. Původně patrně pionýrská společenstva třídy Sedo-Scleranthetea (diagnostický druh svazu Alysso alyssoidis–Sedion albi). Rovněž v plevelných společenstvech třídy Secalietea (s těžištěm výskytu ve společenstvech svazu Aphanion), méně často třídy Festuco-Brometea (Hejný S., Slavík B.1988, Deyl, 1964).   

Význam : 
	Častý, málo významný plevel polních kultur, zato je A. thaliana velmi důležitým objektem genetických, fyziologických studií. 
	Fyziologie : Na huseníčku se podařilo objasnit několik důležitých fyziologických otázek. Otázka zda etylen (indukovaný IAA či jinak) hraje přímou roli v apikální dominanci, se zdá být zodpovězena použitím transgenních rostlin. Romano et al. (1991) transformovali mutanty A. thaliana insensitivní na etylen auxinovými geny Agrobacterium, což způsobilo nadprodukci auxinu a etylenu. Jestliže by etylen přímo inhiboval růst laterálních pupenů (tj. místo auxinu), pak by se tyto auxinem transformované a etylenem insenzibilní mutanty nevětvily. Ale k tomu nedocházelo ani při nejintenzivnější tvorbě auxinu. Nebo při studii gravitropismu u bez škrobových mutantů huseníčku nám dokázaly, že tyto rostliny jsou i bez amyloplastů schopny normální gravitropické reakce a tak klíčová úloha amyloplastů (statolitů) v percepci gravitropismu byla zpochybněna (Caspr a Pickard 1989). Dále byl huseníček využit při studiu úlohy fytohormonů na kvetení např. gibereliny a kvetení (Procházka S., Šebánek J. a kol.1997). 
	Genetika :  Huseníček je jedna z nejčastěji používaných rostlin v genovém inženýrství. A to z několika důvodů, má krátký a relativně jednoduchý genetický kód, dobře se do něj vnášejí geny pomocí Agrobacterium, má krátkou generační dobu, rychle dosahuje dospělosti,  je nenáročný, rychle se dají vypěstovat více než stovky tisíc rostlinek ve sklenících či růstových komorách a má přirozenou schopnost samoopylení i ve velmi husté výsadbě; Arabidopsis thaliana může být transformován přes přímou absorbci DNA v protoplastech nebo po konkultivaci z listů či kořenů explantovaných Agrobacterii. Transformace tohoto druhu  je ovšem možná i pomocí přímé aplikace Agrobacterie do rostliny. Nejpopulárnější chemický mutagen pro použití s Arabidopsis je ethyl-methane sulfonate (EMS). EMS je alkylační prvek způsobující mutace pomocí darování ethylové skupiny nukleové kyselině. EMS je producentem základního přechodu GC → AT. (Martinez – Zapater J.M. a Sobinas J. ). Kompletní přečtení genetického kódu huseníčku (jako první rostliny) vedlo k zkrácení  času potřebného na izolaci genů a urychlilo rozsah genetických objevů od  zdravějšího sojového oleje až k bílkovinám jež mohou vést k urychlení růstu úrody (Wade, 1999, Neuon G.C. 2001).   

Zajímavosti : 
Variabilita - Z podrobných populačně genetických studií (Lawrence in Vauchan et al. 1976) vyplynulo, že vysoký podíl samosprašnosti (98 – 99%) umožňuje spolu se selekčními tlaky diferenciaci a ustálení drobných odchylek jak morfologických, tak hlavně ekofyziologických. Druh je tedy souborem autogamií podmíněných dědičných linií, tj. téměř každá přirozená populace je vůči ostatním vymezitelná určitým souborem znaků (Hejný S., Slavík B.1988). 

     Srovnání velikostí genomů :   
druh	velikost haploidního genomu (bp)	hodnota 2C
 (obsah DNA v pg)	počet genů
(odhad/
skutečný)	podíl vysoce repetitivních sekvencí	
Arabidopsis thaliana (huseníček)	1.17  108	0.3	~ 25 000	10%	
Lilium longiflorum (lilie)	9  1010	 	 	 	
Lycopersicon esculentum (rajče)	6.55  108	5.1	 	 	
Nicotiana tabacum (tabák)	3.8  109	15.4	~ 60 000	>60%	
Oryza sativa (rýže)	4  108	0.9	 	>50%	
Pinus resinosa (borovice)	6.8  1010	 	 	 	
Psilotum nudum (kapradina)	2.5  1011	 	 	>80%	
Zea mays (kukuřice)	5  109	11	 	 	
Phi-X 174 (virus E. coli)	5.3  103	 	10	 	
E. coli	4.6  106	 	4 377	 	
obojživelníci	109 - 1011 	 	 	 	
Homo sapiens	3.3  109	 	~ 60 000	 	
 
Použitá literatura :
Hejný S., Slavík B. (1988): Květena ČSR -  3. díl. Academia Praha: 115,116
Deyl M. (1964): Plevele polí a zahrad. Akademia Praha, 251,252
Procházka S., Šebánek J. a kol. (1997) : Regulátory rostlinného růstu , Academia; 250, 228, 333, 57
Martinez – Zapater J.M. a Sobinas J. (1998): Arabidopsis protocols, Humana press Inc., 91-93, 259 
Neuon G. C. (2001): Genetically modified org. In agriculture, Univ. of Illinois, Urbana, USA,  274.
Deyl M., Hísek K. (1973), Naše květiny, Academia, 142
www.Velikost+genomu.cz