hořčice polní
Sinapis arvensis L.
čeleď: brukvovité – Brassicaceae

slovenský název: Horčica rolná
anglický název:  Charlock (yellow charlock)
německý název:  Ackersenf, Tekersenf
lidové názvy:

Původ druhu: 
Pochází pravděpodobně ze Středozemí a dnes je rozšířena ve všech světadílech. 

Areál rozšíření: 
Hořčice polní se hojně vyskytuje v nížinách až po teplejší oblasti podhůří České republiky. Ve světovém měřítku se je dnes rozšířena ve všech světadílech.

Popis druhu: 
•	Hořčice patří mezi časné jarní plevele. 
•	Kořen rostliny je tenký, vřetenovitý, hluboký, často silně větvený.
•	Lodyha je přímá, 30 – 90 cm vysoká, větvená, stětinatě chlupatá, v horní části olyselá. 
•	Dolní listy jsou dlouze řapíkaté, v obrysu podlouhlé obvejčité nebo eliptické, lyrovitě peřenoklané až peřenosečné, 15  - 20 cm dlouhé. Horní listy jsou krátce řapíkaté nebo přisedlé, eliptické nebo vejčité, celokrajné nebo zubaté. 
•	Květy jsou uspořádány v hroznovitém květenství, pravidelné, čtyřčetné. Kališní lístky jsou vejčitě kopinaté, odsálé, žlutozelené 3 – 4,5 mm dlouhé. Korunní lístky jsou sytě až citrónově žluté  9 – 18 mm dlouhé. Od podobného druhu Raphanus raphanistrum, ředkev ohnice, se liší kromě plodů u rozestálými kališními lístky a sytěji žlutými květy. 
•	Rostlina se rozmnožuje pouze generativně. 
•	Rostliny kvetou od května do října. 
•	Plody jsou oblé šešule s výrazným zobanem, rovné nebo prohnuté, hrbolaté až růžencovitě zaškrcované, 3 – 4,5 mm dlouhé. Zoban je smáčknutý a dosahuje poloviční délky šešule. Semena jsou kulovitá, 1 – 1,6 mm v průměru, hladká, slabě lesklá, žlutohnědá, hnědá až černá, za vlhka slizovatící. Jedna rostlina vytváří v průměru 1 200 semen, ale počet semen může dosáhnout až 4 000. Čerstvá semena jsou poměrně málo klíčivá, nepravidelně klíčí i ve stáří. Po promrznutí půdy se klíčivost zvyšuje. Rostliny vzcházejí z hloubky 2 – 4 cm. Dobře klící na světle. V málo biologicky činných půdách a v podorničí vydrží semena životná i desítky let.

Ekologie: 
Roste na půdách úrodnějších, vlhčích, vápnitých, živinami bohatých. Dává přednost černozemím a hnědozemím, vyskytuje se však i na substrátech různé kvality. Hojně na polích, úhorech, u cest a silnic, na náspech, skládkách a rumištích. Nebezpečně zapleveluje časně seté jařiny, prořídlé ozimy, okopaniny, zeleninu, ovocné sady a školky. 

Význam: 
Hořčice patří mezi velmi nebezpečné plevele, i když se její výskyt na polích intenzivním používáním herbicidů podstatně snížil (je citlivá vůči běžným herbicidům). V brukvovitých plodinách je hostitelem původce nádorovitosti košťálovin (Plasmodiophora brassicae) a četných škůdců (dřepčík, blýskáček, mšice, bělásek zelný). Má nízkou krmnou hodnotu, v píci píci je škodlivá zvláště v době květu a plodu, zkrmování za zelena působí u dobytka obtíže zažívacího traktu a mléku dodává nežádoucí příchuť (ostrou chuť), způsobuje i pachuť masa. Při průchodu zažívacím traktem zvířat neztrácejí klíčivost. Na pole se šíří chlévským hnojem. Jde o medonosnou rostlinu. Semena mohou dát technický olej a pokrutiny.
Její škodlivost spočívá v tom, že jde o poměrně silnou konkurenční rostlinu. Potlačuje kulturní rostliny, které ochuzuje o živiny a vláhu. Bujně rostoucí rostliny vytvářejí hustý zápoj, velkými listy brzdí vývoj pěstovaných plodin.

Použitá literatura: 
KUBÁT K. a kol. (2002): Klíč ke květeně České republiky. Academia, nakladatelství Akademie věd ČR, Praha: 275, 276                     
MAREČEK F. a kol. (2001): Zahradnický slovník naučný. Ústav zemědělských a potravinářských informací, Praha: 267, 268      
INTERNET, http//genbank.vurv.cz/plevele/plevele_1.asp             
INTERNET, http//www.af.czu.cz/new/data/herbar/