hloh jednosemenný
Crataegus monogyna Jacq.
čeleď: růžovité – Rosaceae

slovenský název : hloh jednosemenný
anglický název : single – seed hawthorn
německý název : Eingriffeliger Weissadorn
lidové názvy (české):

Původ druhu:  
Domovem na severu až po Skandinávii, východně po střední Rusko a od Kavkazu po Malou Asii a severní Afriku. (Bolliger M. a kol. 1998)

Areál rozšíření: 
Rozšířený ve střední a jižní Evropě. U nás na celém území hojný. (Bolliger M. a kol. 1998)

Popis rostliny: 
•	vytrvalá dřevina
•	kořenový systém :
•	středně vysoký, hustě větveny trnitý keř nebo menší až 8 m vysoký strom s neuspořádanou rozložitou korunou.Kůra temně hnědá až červenohnědá, později šedé, slabě chlupaté s rovnými 10-20mm dlouhými trny, často i  krůžkované brachyblasty.
•	listy : střídavé, obrysu široce vejčité až kosočtvercové až 2-5cm dlouhé 3-7(9)laločné hluboce stříhané, zářezy až do poloviny čepele nebo ještě blíže ke střední žilnatině sahající. Listoví okraj celokrajný, blíže ke špičce jednoduše či dvojitě pilovití, zoubky se postupně zvětšují. Baze čepele klínovitá,  téměř useklá asi 3 cm dlouhým,  ryhovaným řapíkem. Palisty celokrajné. Líc čepele lesklá, temně zelená, rub modrozelený v paži žilnatiny vždy chlupatý. 
•	květy : oboupohlavné, pravidelné, kalich s 5 ti  kališních lístků, koruna s 5 ti korunních lístků. Čnělka 1, obklopena četnými červenými prašníky asi 20 ti tyčinek. Květy bílé 8-15mm široké.
•	květenství : v bohatých chocholičnatých latách
•	doba květu :  V.- VI.
•	plody, případně semena: 10mm dlouhý velikosti hrachu světle až purpurově růžový, kulovitý nebo pohárkovitý s ohrnutými zbytky kalicha, pouze jeden oříšek (po rozmačkání). (Bolliger M. a kol. 1998, Hecker U. 2003)

Obsahové látky : 
flavony, aminopuriny(adenin, adenosin, quanin), krategolaktony a deriváty triterpenové(kyselina ursolová, oleanová a krategová). Obsah flavonů kolísá mezi 100mg % až několika %. (Korbelář J., Endris Z. 1981)

Ekologie :
Stanovištní podmínky : Rozšířen v listnatých lesích (vzácně v jehličnatých), houštinách, na mezích, okrajích lesů, svazích a v osluněných křovinách. Od nížin až do horního horského pásma asi 1500m.
Podmínky růstu : Dává přednost na srážky bohatým nižším polohám a jílovitým, vápnitým půdám.

Společenstva: Diagnostický druh třídy Querco – Fagetea, často ve společenstev řádu Quercetalia pubescentis, Prumetalia (zde jako dominantní nebo kondominantní), zvláště ve společenstev svazu Prunion spinosae a Prunion fruticosa, proniká do jiných lesních společenstev a jako invazní prvek do xerotrofních společenstev tříd Sedo – Scleranthetea, Festuco – Brometea, Trifolia – Geranietea. (Bolliger M. a kol. 1998)

Význam a využití v praxi:
Zemědělský význam 
Průmyslové využití :  výroba léků
Využití v lékařství, léčitelství, farmacii : kyseliny triterpenové mají vliv na rozšiřování koronárních tepen, ovlivňují příznivě koronární průtok, posilují srdeční sval, jsou dobrým srdečním tonikem s velkou terapeutickou šíří. Puriny regulují krevní oběh. Droga má uklidňující účinek a snižuje krevní tlak. Účinek se dostavuje po delším užívání. Drogu nebo přípravky z ní obsahují Alvisan, Valofyt, Valosedan, Sedobelin a Pasit.
(Korbelář J., Endris Z. 1981)

Zajímavosti: 
Květ a list se sbírá krátce před rozvitím, plod na podzim(září, říjen). Suší se ve stínu při umělé teplotě maximálně do 40 ti stupňů. Nesprávným sušením květy,  zejména starší, snadno hnědnou. Květní  droga má nepříjemný pach, plodní je bez pachu a chutná hořce. Plody sušíme při umělé teplotě do 70 ti stupňů. Droga musí být dobře prosušená, jinak snadno plesniví. 
Užití :Jako antisklerotikum, hypnotikum, sedativum vnitřně ve formě nálevu(2 čajové lžičky řezaných drog na šálek vody, 2 –3 šálky denně). Nejčastěji však ve formě tinktury(20 – 50 kapek ve vodě 3x denně) jako sílící prostředek se při srdečních potížích nervového původu, při bušení srdce, těžkém dechu, při bolestech u srdce, nespavosti, zvýšené dráždivosti, při zvýšeném krevním tlaku a při obtížích provázejících klimaktérium. – S dobrým léčebným účinkem podáváme nálev z hlohu u lehčích forem koronární nedostatečnosti, poruchy srdečního svalu po infekčních chorobám u poruch špatného prokrvení mozku apod. Lékové formy se často připravují z čerstvých rostlinných částí. Nejúčinější částí hlohu je květ, nejúčinější lékovou formou je tinktura. (Korbelář J., Endris Z. 1981)

Použitá literatura: 
Bolliger M., Grau J., Erben M., Hebe G. R.(1998): Keře, Ikar Praha : 44
Hecker U. (2003): Stromy a Keře, Rebo Productions CZ : 161
Korbelář J., Endris Z. (1981): Naše rostliny v lékařství, Avicenem Praha : 146