habr obecný
Carpinus betulus L.
čeleď: lískovité - Corylaceae

slovenský název:  hrab obyčajný
anglický název:  European Hornbeam
německý název:  Hainbuche (Weissbuche)

Původ druhu:  
Původní areál habru obecného zahrnuje střední a jihovýchodní Evropu až po Kavkaz.

Areál rozšíření: 
Je to strom západní, střední a jižní Evropy. Na sever proniká do jižního cípu  Švédska a do pobaltských republik, na východ zasahuje z Dněpru a na Kavkaz. V Americe je rod zastoupen habrem  karolínským (Carpinus caroliniana), většina ostatních habrů pochází z Asie. Zastoupení v ČR minimální.
Popis rostliny:    
•	Je to teplomilná dřevina, ve střední Evropě vystupuje do výšky  600 m.n.m. V severní Evropě namrzá. Statný, důležitý listnatý strom s širokou a vysokou, zvlášť ve volnu krásně klenutou, často ale poněkud nepravidelnou korunou.
•	kořenový systém: má dost měkkou kořenovou soustavu a někdy ho snadno vyvrací vítr.
•	kůra: je tenká, hladká, zelenošedá, až na starých stromech podélně rozpukaná.
•	kmen: zřídka pravidelně oblý, většinou oválného průřezu, zejména u starších stromů                                    pokřivený nebo svalcovitý, obvykle již nízko nad zemí vidličnatě rozčleněn do silnějších větví.    
•	výška: až 25m
•	listy: střídavé, podlouhle vejčité, 4-10cm dlouhé, na vrcholu krátce zašpičatělé, na bázi zaokrouhlené, většinou mírně asymetrické, 2x ostře zubaté, jednotlivé zuby velmi malé, oboustranně poněkud lesklé, na líci svěže nebo tmavozelené, s výraznou žilnatinou. Řapík asi 1cm dlouhý. Listy se na podzim rychle žlutě barví, pak zhnědnou, ale po dlouhou dobu neopadávají. Zhnědlé listy zůstávají na větvích mladých stromů, podobně jako u buku. Bez palistů.
•	květy: Jednodomé dřeviny mají různopohlavné květy v jehnědách. Samčí jehnědy 3-5cm dlouhé, válcovité, převislé, složené ze široce vejčitých šupin, za nimiž bývá více dvouřadě sestavených tyčinek, které mají prašné váčky spojeny na bázi. Okvětí i listence chybějí. Samičí jehnědy jsou přímé, na koncích letošních větévek. Jsou složeny z velkých, vejčitě protáhlých a přišpičatělých podpůrných listenů, za nimž jsou dva podlouhlé přišpičatělé listence, jsou menší a jsou obklopeny naspodu dvěma dalšími, ještě menšími listenci, které kryjí semeníčky se dvěma dlouze niťovitými bliznami. Na horní části semeníku jsou patrné zubaté zákrsky okvětí. Kvete před olistěním.
•	květenství: hroznovité-jehněda
•	doba květu:  od IV. do V.
•	plody,semena: Plody tvoří převislá, klasovitá plodenství, 6-12cm dlouhá. Plodem je vejčitý oříšek o velikosti 5-8mm, podélně rýhovaný, zakončený v horní části malým korunkovitým útvarem (zákrsek okvětí). Je uložen v miskovité prohlubině trojcípého nervovaného listence. Jeho svérázný 3-laločný obal plodu slouží na jaře a v létě fotosyntéze a tím i výživě zrajících semen, později se funkčně proměňuje v létací orgán. Rozmnožuje se semenem, které klíčí až druhým rokem, ale semenné roky jsou u habru časté.
Ekologie: 
Stanovištní podmínky: Roviny nebo nepříliš strmé polohy. Tvoří porosty v listnatých lesích nebo křovinách s hojností bylin a to od nížin až do výšky přibližně 1300m.
Podmínky růstu : Čerstvé humózní půdy, bohaté na živiny. Slunné stanoviště, roste i v polostínu a stínu, nesnese silně výsušné jižní svahy, dočasně snese i zaplavení. Vlhčí hlinité až středně těžké půdy, lze i půdy sušší a lehčí.
Společenstva: Nejhojněji se vyskytuje ve smíšených lesích spolu s dubem, kde vytváří spodní            zápojné patro. Na sutích roste společně také s jilmy, javory a lípou. Roste s kaštanovníkem jedlým, dubem letním a lískou obecnou.
Význam a využití v praxi:
Habrové dřevo se používá na výrobu nástrojů (hoblíky), části strojů, v soustružnictví dřeva, klavírní mechaniky a drobné spotřební nebo sportovní potřeby (násady, kuželky, koule). Vhodná surovina pro celulózu-papírenský průmysl. Napodobení ebenu černým mořidlem. Výborné dřevo na uzení masa. Snáší úspěšně i seřezávání, a proto se používá do tvarovaných živých plotů i velkých živých stěn v pravidelných (barokních) zahradách a parcích. Důležitá lesní i meliorační dřevina. Velmi dobře roste i v místech se znečištěným ovzduším, hodí se do městských aglomerací. Dřevina zahradní architektury, jako plotní dřevina. Solitérní habry se také hojně využívají v pravidelných sadovnických kompozicích. V patrech historických zahrad i dominanty v blízkosti budov, vchodů a schodišť.
Zajímavosti:
Dožívá se stáří 200let. Habr vysazujeme v bezlistém stavu v předjaří a na podzim. Netrpí chorobami a napadením škůdců. Starší exempláře špatně snášejí přesazování. Habrové dřevo patří k našim nejtěžším (760kg/m3) a nejtvrdším užitkovým dřevům. Dřevo pevné, tuhé, velmi špatně štípatelné pro častý točivý růst kmene, houževnaté. Odrůda “Fastigiata” patří mezi velmi známé odrůdy, byla vypěstována před rokem 1883. 
Použitá literatura:
BARTOŚ L. (2001): Makroskopické, fyzikální, chemické, mechanické znaky dřevin a jeho použití.Střední lesnická škola Hranice-šířeno vnitřní cestou:13
POKORNÝ J., FÉR F. (1964): Listnáče lesů a parků.SZN Praha:108,109
POKORNÝ J., MATOUŠOVÁ V., KONEČNÁ M. (1998): Stromy.Aventinum Praha:190
KREMER P.B., HELD H., STEINBACH G., (1995): Průvodce přírodou-Stromy.Ikar Praha:116
VĚTVIČKA V., MATOUŠOVÁ V., MAŠEK J., (2000): Stromy a keře.Aventinum Praha:134 HICKE K., (2001): Stromy na zahradě, v parku a ve volné přírodě-velký průvodce přírodou. Ikar Praha:146
http://www.rychnovjbc.cz/printch.php?clid=472