dymnivka plná
Corydalis solida (L.) Clairv.
čeleď: zemědýmovité – Fumariaceae

synonyma : Fumaria solida, Fumaria bulbosa, Pistolochia solida, Corydalis bulbosa,Corydalis digitata, Corydalis halleri

slovenský název : chochlačka plná
anglický název : solid – rooted fumewort
německý název : Gefingerter – Lerchensporn

Areál rozšíření :
celkové – téměř celá Evropa kromě nejzápadnější části, na sever po jižní Skandinávii, ve Středozemí místy vzácně nebo chybí
v ČR a na Slovensku – pouze v termofytiku a mezofytiku : v Čechách poměrně vzácně a jen lokálně (zejména Český kras, dol.Povltaví, Pražská plošina a Podorličí), na Moravě mnohem hojněji a souvisleji (zvláště ve východní polovině);  v rozšíření zjevná karpatská tendence; 
v planárním až suprakolinním stupni roztroušeně až dosti hojně, v submontánním a montánním vzácně (max.: Javorníky, Portáš, 850 m)   (HEJNÝ S., SLAVÍK B.  1988)

Popis rostliny :
•	druh jednoletý až vytrvalý, bylina bez mléčnic
•	podzemní hlíza velká, plná, v nejdolejší části se svazkem kořínků
•	lodyha přímá, (8-) 10-20 (-35)cm vysoká, při bázi s žlabovitou, masitou, bledou až žlutavě hnědou šupinou, v jejímž úžlabí vyrůstá někdy sterilní listnatá větévka
•	listy:  střídavé, složené, bez palistů, dlouze řapíkaté, modravě zelené, v obrysu okrouhle trojúhelníkovité, 2x trojčetné, lístky široce obvejčité, dlanitě 2-3 klané až 2-3 dílné; jejich  úkrojky většinou obvejčité, + tupé
•	květy: ↓ oboupohlavné  K 2  C 2+2  A 2, zdánlivě  6, G (2)
•	kalich prchavý či chybí, alespoň jeden korunní lístek ostruhatý – v hroznech nebo chudokvětných latách; květy  (15-) 17-22 (-25) mm dlouhé,  špinavě růžově nachové, řidčeji bledě růžové, vzácně bílé; přední okraj horního i dolního korunního lístku poněkud nazpět ohnutý; ostruha poměrně tlustá, zpravidla poněkud vzhůru směřující, na konci mírně dolů ohnutá; čnělka na bázi většinou dvojím ohybem kolénkovitě prohnutá
•	květenství:  hrozny (3-) 7-22 (-26) květé, lodyžní listy přečnívající, za květu i za plodu přímé; listeny široce klínovité, dlanitě 3-6 klané až 3-6 dílné
•	doba květu:  kvetou velmi časně zjara   III – V
•	plody:  tobolky v obrysu podlouhle nebo vejčitě kopinaté,  10-25 mm dlouhé, zúžené v přímý nebo mírně prohnutý zobánek;  stopky dolních květů a plodů 5-15 (-17) mm dlouhé, 
•	semena:  2,0-2,5 mm v průměru, masíčko poměrně malé, podlouhle lžicovité, od semene vlajkovitě odstálé  III-IV (-V)
(HEJNÝ S.,  SLAVÍK B.  1988;  HRON F.  1987)

Obsahové látky :
Obsahuje ve všech částech, ale hlavně v hlízách četné alkaloidy (až 6%) a je proto jedovatá. Základní z nich je bulbokapnin, kromě něho obsahuje hlíza více než 20 dalších alkaloidů (korydalin,korykavin,korytuberin aj.) Jejich množství závisí na životních podmínkách rostliny. Skupina korydalinová ochrnuje míchu, skupina korykavinová dráždí motorická centra a nejvíce probádaná skupina bulbokapinová má složité účinky na svalstvo a některá mozková centra. Je proto nutné zacházet s ní opatrně a dodržovat všechna pravidla pro sběr jedovatých rostlin.
(KORBELÁŘ  J., ENDRIS  Z.  1973;  RICHTER  M., SEVERA  F.  1971;  BALOUN  J., JAHODÁŘ  L., LEIFERTOVÁ  I., ŠÍPEK  S.   1989)

Ekologie :
Stanovištní podmínky:  háje, světlé listnaté lesy (často suťové), lužní lesy a křoviny v teplejších oblastech
Podmínky růstu: půdy bohaté na humus i chudé půdy, jarní polovýslunný druh
Společenstva:  optimum výskytu ve společenstvech svazů   Alno-Ulmion, Carpinion a Fagion
(diagnostický druh řádu  Fagetalia sylvaticae), řidčeji svazu  Prunion spinosae
(HEJNÝ  S., SLAVÍK  B.  1988)

Význam a využití v praxi :
Zemědělský význam:  pro zvířata jedovatá – nevhodná ke zkrmení
Využití ve farmacii:  účinné látky z kořenové hlízy se používají na tišení bolesti a jako prostředek proti křečím  -  smí se používat poze pod lékařským dohledem 
Využití v zahradnictví:  je populární jako zahradní rostlina, hodí se ke zplanění pod stromy a keři, po několika letech vytvoří koberec květů
(ŠULA  J.   1976;  NOORDHUIS   2001;  VERMEULEN  N.  1999)

Zajímavosti :  
Jméno rodu pochází z řečtiny a znamená chocholku, kterou poněkud připomíná uspořádání květů v řídkém hroznovitém květenství.
U některých ostruh květů lze spatřit naspodu otvor. Prokousaly jej včely, aby se dostaly sosákem k hojnému nektaru. Dělají to však i čmeláci.
Semena rozšiřují mravenci, kteří se živí masitými olejovitými přívěsky na semenech.
(MÁJOVSKÝ  J.  1976;  ŘEHÁK  B.  1971;  ŠTURSA  J.,  ŽILÁK  P.  1997)

Použitá literatura :
HEJNÝ S.,  SLAVÍK B. (1988): Květena ČSR – 1.díl. Academia Praha: 500
ŠTURSA J.,  ŽILÁK P.  (1997): Cibulové a hlíznaté rostliny. AVENTINUM  Praha: 64
ŘEHÁK B. (1971): Vycházky do přírody. SPN Praha: 58
MÁJOVSKÝ J. (1976): Rastliny lesov. Obzor Bratislava: 140
ŠULA J. (1976): Jarní byliny hájů a lesů. SPN Praha: 92
VERMEULEN N. (1999):  Encyklopedie bylin a koření. Rebo Productions  Čestlice: 76
NOORDHUIS K. (2001): Encyklopedie zahradních rostlin. Rebo Productions Čestlice: 232
HRON F. (1987): Rostliny strání,skal ,křovin a lesů. SPN Praha: 128
KORBELÁŘ J., ENDRIS Z. (1973): Naše rostliny v lékařství. Avicenum Praha: 136
RICHTER M., SEVERA F. (1971): Léčivé rostliny. SZN Praha: 72
BALOUN J., JAHODÁŘ L., LEIFERTOVÁ I., ŠTÍPEK S. (1989): Rostliny způsobující otravy a alergie. Avicenum Praha: 120