dub letní
Quercus robur L.
čeleď: bukovité  –  Fagaceae

synonyma:    dub křemelák

slovenský název: dub letní 
anglický název:   oak summer
německý název:   sommer-eiche
lidové názvy: křemelák

Původ druhu: 
Evropa

Areál rozšíření:  
Rozšířen všude v Evropě, zejména však v nížinách od severovýchodního Ruska až po jihozápadní Španělsko.Důležitý evropský strom. Lesnicky kultivován v mnohých oblastech Evropy.(STROMY: BRUNO P.KREMER 1995) Rozšířen je i v Severní Americe, kde roste okolo sedmdesáti druhů.U nás se rozsáhlejší lesy zachovaly v moravských úvalech, Poohří a Polabí. (WWW.PRUHLEDY.UNAS.CZ)

Popis rostliny: 
•	Opadavý často velmi statný listnatý strom. Jsou to statné dlouhověké stromy.
•	Kořenový systém: kořeny dubu pozitivně ovlivňují provzdušněnost těžkých půd, významně působí i na vsakování vod. Postupným prorůstáním kořenů do hloubky a jejich následným odumíráním tvoří jakési vertikální drény , kterými se voda dostává do hlubších vrstev půdy.(WWW.PRUHLEDY.UNAS.CZ) 
•	Kmen často již nízko nad zemí rozvětven. Nelze jej proto sledovat až do střední části koruny. Obvykle též poněkud sukovitý a nepravidelný. Borka světle šedá nebo světle hnědošedá, také na mladších stromech rozčleněna na hustou síť brázd a lišt. Koruna široká a vysoká, zejména, u soliterních jedinců krásně kulovitě klenutá, zčásti s daleko rozložitými větvemi, vesměs ale nepravidelnější než u dubu zimního.Letorosty zelenavě hnědé, zpočátku ještě pýřité a chlupaté, později však postupně olysávající, někdy i lehce ojíněné. Pupeny kulovitě oválné, kolem 8 mm dlouhé, špičaté s velmi četnými pupenovými šupinami. Mohou dorůstat do výšky 45 m.  
•	Listy: 10-12 cm dlouhé a asi 8 cm široké, obvejčité, na špičce zaokrouhlené a na bázi zřetelně ouškaté, po obou stranách s přibližně 5-7 široce eliptickými laloky, vykrojené asi do poloviny čepele a nikoliv přesně proti sobě postavené, takže působí lehce asymetrickým dojmem. Na líci matně tmavozelené, na rubu světlejší, na obvodu často poněkud zvlněné.(WWW.PRUHLEDY.UNAS.CZ)   
•	květy: Samčí ve žlutých, převislých jehnědách, samičí nenápadné, rostou nenápadné, rostou odděleně na téže rostlině na začátku léta.
•	květenství: hroznovité
•	doba květu: V- VI
•	plody: nažky (žaludy) podlouhle vejcovité, 1,5-2 cm dlouhé, v mělké šišce,většinou po 2-3 na 4-6 cm dlouhé stopce.

Obsahové látky: 
Obsahují hlavně třísloviny a projevuje se jako výrazné adstringens- svíravé, stahující prostředky.(WWW.DUBLETNI.CZ)

Ekologie: 
Stanovištní podmínky: Má v oblibě zejména svěží a vlhké půdy. 
Podmínky růstu: Je to světlomilná  a teplomilná dřevina, má v oblibě zejména vlhké až mokré půdy, ale snáší i suché a kyselejší půdy. Na množství minerálních živin je náročnější než dub zimní.(WWW.DUBLETNI.CZ)  
Společenstva: Dub letní (Quercus robur) se objevuje zejména v keřovém patru s Frangula alnus, Juniperus communis je slabě vyvinuto.Bylinné patro určují acidofilní a mezofilní lesní druhy Poa nemoralis, Luzua luzuloides, Convalaria majalis, Festuca ovina, Deschampsia flexuosa, Carex brizoides, Calamagrostis arundinacea, Hieracium lachenalii.Mechové patro bývá druhově pestré: Polytrichum formosum, Pleurozium schreberi, Leucobryum glaucum.(WWW.QUICK.CZ/FYTOCENOLOGIE+KATEGORIE+DUB LETNI/)

 Význam a využití v praxi:
Zemědělský význam: Dub letní je lesnicky pěstovaná dřevina, po buku patří k průmyslově nejdůležitějším listnatým stromům.
Průmyslové využití : Tvrdé, pevné a velmi trvanlivé dřevo má široké upotřebení zejména pro vodní stavby, výrobu pražců, sudů, parket a v nábytkářství. 
Využití v lékařství, léčitelství, farmacii:Ve farmacii se využívá mladé kůry. V lékařství se používá na léčbu hemeroidů, omrzlin a bércových vředech. Vnitřně se používá je málo  při průjmových onemocněních.(WWW.DUBLETNI.CZ)  
Dubová kůra se většinou používá na přípravu odvarů, obkladů na koupele (při omrzlinách, pocení nohou).(WWW.PRUHLEDY.UNAS.CZ)     

Zajímavosti: 
Pozoruhodný je věk, kterého duby dosahují a který se pohybuje na hranici životnosti dosažitelné  pro listnáče. Dožívají se podstatně vyššího věku než buky nebo lípy, v průměru 400 až 500, vzácně i přes 1000 let. Mnoho starých dubů je zákonem chráněno a jejich zachování je finančně velmi nákladné.
 Lesní porosty, ve kterých převládají různé druhy dubů, se nazývají doubravy. Kdysi pokrývaly dubové lesy rozsáhlé plochy našich nížin. Nejvíce je postihly zásahy člověka. Z původních souvislých lesů se zachovaly jen malé zbytky, protože jejich místo dnes zaujala lidská sídla a kvalitní zemědělská půda. Část zachovalých doubrav a dubohabřin je chráněna  v maloplošných chráněných územích. 
V symbióze s dubem žije řada oblíbených jedlých hub, zvláště hřibů. Na listech dubů se často objevují patologické novotvary zvané duběnky. Vznikají tak, že samička hmyzu Cynips tinctoria (žlabatka) napíchne vegetační vrchol pupene a naklade do něj vajíčka. Larvy, které se vylíhnou, dráždí při svém růstu okolní pletivo, takže se místo normálních výhonů tvoří kulovité útvary, které hmyz používá jako úkryt i jako potravu.Asi po šesti měsících  opouští hmyz duběnku otvorem, který si prokouše.(WWW.PRUHLEDY.UNAS.CZ)

Použitá literatura: 
WWW.PRUHLEDY.UNAS.CZ
WWW.DUBLETNI.CZ
WWW.QUCK.CZ/FYTOCENOLOGIE+KATEGORIE+DUBLETNI
BRUNO P. KREMER.(1995): Stromy.Vydal Knižní klub, k.s.,ve spolupráci s nakladatelstvím Ikar Praha: 138