devětsil lékařský
Petasites hybridus
čeleď: hvězdnicovité (složnokvěté) – Asteraceae

synonyma: devětsil zvrhlý

slovenský název: deväťsil hybridný 
anglický název: Butterbur
německý název: (e) rote Pestwurz

Původ druhu: 
Druh je rozšířen kosmopolitně.Není známo odkud daný druh přesně pochází.
                                                                 
Areál rozšíření: 
V ČR roste podél potoků a řek,někdy i ve vlhčích lesích a na zaplavovaných lukách,ale i v horských a podhorských oblastech. Celkově roste ve střední a jižní Evropě, zdomácnělý v Evropě severní a dále roste v západní a severní Asii.
                                                                                                      
Popis rostliny: 
•	Vytrvalá bylina
•	Silný a dlouhý,bohatě větvený oddenek
•	Lodyhy jsou tlusté,jednoduché ,duté a  červenavě naběhlé ,porostlé odstálými,rovněž načervenalými šupinami.Lodyhy nesou vejčitý hrozen. Za květu 10 až 40 cm a za plodu až 130 cm vysoká bylina.
•	listy: Listy jsou srdčitě okrouhlé, přízemní, řapíkaté,na bázi vykrojené,mělce laločnaté a objevují se až po odkvětu, dosahují až 60 cm šířky a až 100 cm délky.Na spodní straně listu je šedo bílé oplstění které později mizí a lícní strana je tmavě zelená.	
•	Květy jsou v hustých hroznovitě uspořádaných úborech, narůžovělé až růžovo fialové, dvoudomé, trubkovité a nahustěné v horní části stonku, samčí květy asi 2x větší nežli samičí a na delších stopkách. Na některých rostlinách jsou středové kvítky obojpohlavné a z okrajových kvítků je jen několik samičích – nebo také ani jeden. Na jiných rostlinách je množství okrajových kvítků samičích a několik obojpohlavných kvítků středových.
•	Květenství je hrozen nebo lata. Květy jsou trubkovité a nahustěné v horní části stonku.
•	doba květu: III. – V.
•	ochmýřená nažka

Obsahové látky: 
Obsahuje hlavně 0,1% silice, hořčinu, slizové látky a tříslovinu, dále asi 1,0% petasinu, kyselinu angelikovou, isopetasol, inulin a sirné sloučeniny.

Ekologie:
Stanovištní podmínky: Devětsil roste na březích řek a potoků, v příkopech a na okrajích lesů ve vlhkých nebo lužních lesích a podél lesních potoků,na vlhkých rumišťích, na půdách humózních a kamenitých. Roste nejčastěji ve velkých koloniích na březích podél toků a na mokrých místech od nížin do hor.Mohutné devětsilové porosty zatlačují ostatní rostlinstvo. 
Podmínky růstu:slunné stanoviště,půda- hlinitopísčitá,podmáčená např. nároky na půdu, vláhu, světlo, teplo.
Společenstva: Rostlina roste většinou na stejných místech jako podběl. Často se s ním zaměňuje, ačkoli devětsilové listy jsou mnohem větší a dužnatější.  fytocenologické kategorie výskytu  na úrovni tříd až svazů (např. tř. Festuco-Brometea)

Význam a využití v praxi:
Využití v lékařství, léčitelství a farmacii(homeopatii). Sbírá se zejména oddenek (Radix petasitidis), někdy také list nebo květ. Oddenek se sbírá časně na jaře a po omytí se suší ve stínu při teplotách do 40 °C. List lze sbírat kdykoliv od jara do podzimu. Velké, čersté listy se používají na obklady při vykloubeninách, výronech v kloubech, i při všech druzích snětí, zhoubných nádorech, pálivých ranách a při odřeninách na nohou. Farmakologické působení devětsilu není dosud přesně známo; soudí se, že působí spasmolyticky. Oddenek se vždy považoval za prostředek k utišení kašle. Pochybný je účinek diuretický a projímavý. Droga působí protikřečově zejména při chorobách dýchacích cest, ale i při křečích žaludku, močového ústrojí či žlučníku, výrazně utišuje kašel, osvědčila se při horečce, astmatu, dně, reguluje látkovou výměnu, působí protirevmaticky, močopudně a proti zácpě. Droga však bohužel nepříjemně páchne, takže její užití může u citlivých osob vyvolat nevolnost (z tohoto důvodu se jen zřídka podává samostatně, ale spíše se přidává do směsí). Čerstvé, jemně naklepané listy se užívají jako obklady na odřeniny či při výronu kloubu.

Zajímavosti: 
Vědecké jméno: Petasites pochází z řeckého slova petasos, což znamená široký klobouk, širák. 
Nejčastější a nejmohutnější je růžovo-fialově kvetoucí devětsil lékařský (Petasites officinalis), věrný průvodce horských a podhorských vodotečí. V době květu ho nelze s jinou rostlinou zaměnit, listy poznáme podle velikosti a dutého řapíku. Složitější je to se dvěma velmi podobnými druhy, které mají květy žlutavě bílé. Poměrně vzácný devětsil Kablíkové (Petasites kablikianus) je typicky horský druh, který roste také na březích toků (v Krkonoších hlavně podél Labe a Úpy). Čepele lesklých tužších listů jsou trojúhelníkovitě srdčité. To devětsil bílý (Petasites albus) je mnohem častější, nacházíme ho i na lesních prameništích a v příkopech. Listy má měkké, listové řapíky oblé, bez žeber. Naše tři devětsily jsou schopné občas zplodit vzájemné křížence - všechny byly nalezeny i v Krkonoších. Při průměru do 50 cm u bíle kvetoucích druhů, nebo ještě větším u devětsilu lékařského, jsou snad největšími nedělenými listy naší přírody.
Ještě před rozkvětem vykopáváme kořen, kterého si v dobách moru velmi vážili. Působí proti horečce, záduše, dně a epilepsii. Kořene se zejména v minulosti užívalo proti střevním parazitům (hlístům) a vzhledem k tomu, že devětsil (na rozdíl od řady podobně působících drog) nemá nežádoucích vedlejších účinků, lze jej aplikovat i u dětí. Vnitřně se podává ve formě macerátu, nálevu (1 čajová lžička na šálek vody, 3x denně) nebo prášku, lze ji podávat i s vínem či s medem či ovesnými vločkami např. při kašli, horečkách nebo při potížích s močením.Kořen se musí  sbírat ještě před květem.
Během dne pijeme po doušcích jeden nebo dva šálky čaje vyluhovaného z kořene. 
Způsoby užívání: 
Čaj: 
1 zarovnanou lžičku kořene vyluhujeme přes noc v 1/4 litru vody, ráno nahřejeme a scedíme. 
Obklady: 
Čerstvě umyté listy rozmělníme a přiložíme na nemocné místo. Přes den vícekrát opakujeme. 

 Použitá literatura:      
(u všech podtržených kapitol byly využity všechny uvedené zdroje)
PODLECK DIETER: Kapesní atlas léčivých rostlin
PŘIHODA A. : Léčivé rostliny: 32-34
JANČA J. A ZENTRID J.A. : Herbář léčivých rostlin : 260-263
INTERNET :
www.Casopis Krkonose c_ 4-2002. cz.htm.
www.Wendys herbář.cz.htm
www.devětsil lékařský.cz
www.Honzova stránka_herbař,2_část.htm