česnáček lékařský
Alliaria petiolata
čeleď: brukvovité - Brassicaceae

synonyma: Arabis petiolata, Erysimum alliaria, Sisymbrium alliaria, Alliaria officinalis, Erysimum alliaceum   

slovenský název: cesnačka lekárska
anglický název: Garlic Mustard
německý název: s Lauchkraut
lidové názvy: rančesnek, trejzel česnekový

Areál rozšíření:
V termofytiku a v teplejším mezofytiku celého území hojně až velmi hojně, v chladnějším mezofytiku, zvláště v jižních a nejzápadnějších Čechách a na severní Moravě, jen roztroušeně a převážně v blízkosti sídel, do oreofytika proniká pouze zřídka. ( max: Javorníky, více lokalit: Lysá hora v Moravskoslezkých Beskydech, ca 900m). Evropa po střední Skandinávii, severní Afrika, zavlečen do severní Ameriky.

Popis rostliny: 
•	dvouletá nebo krátce vytrvalá bylina.
•	hlavní kořen vřetenovitý, světle hnědý až bělavý, při poškození s česnekovým pachem, postraní tenké.
•	lodyha přímá, často nevětvená nebo větvená převážně v květenství, (15-)20-80(-100)cm vysoká, slabě hranatě rýhovaná, v dolní části s roztr.dlouhými, tenkými, odstálými až mírně nazpět směřujícími chlupy, nahoře +- lysá.        
•	přízemní listy s čepelí lysou, ledvinovitou až okrouhlou se srdčitou bází, 3-8, vzadu až 17 cm širokou, nejčastěji vroubkované, dlouze ( obvykle5-8 cm) řapíkaté, na řapících řídce chlupaté,: lodyžní listy menší, lysé, trojúhelníkovitě vejčité s bází srdčitou, uťatou či klínovitou, na vrcholu tupě špičaté, 
•	vroubkované až oddáleně hrubě až laločnatě, obvykle tupě zubaté, nejčastěji 3-6cm dlouhé a 3-5 cm široké, s řapíky obvykle 1-2 cm dlouhé, sytě zelené, po rozemnutí s česnekovým pachem.
•	květy v krátkých, jednoduchých či větvených hroznech, květní stopky tenké (1,3 mm), obvykle 2-4 mm dlouhé. Kališní lístky úzce vějčité, 2,0 - 3,5 mm dlouhé, bledě zelené se světlým lemem. Korunní lístky podlouhle obvejčité, celokrajné, (4-) 5-6 mm dlouhé, čistě bílé, vzadu zakrnělé. Čnělka 1-2 mm dlouhá. Blizna úzká, uťatá. Plodenství jen mírně prodloužené, plodní stopky +- šikmo odstálé, +- stejně silné jako šešule, 2-4(-6) mm dlouhé. Šešule šikmo odstálé až +- přímé, nejčastěji  3,5-5,0 cm dlouhé a 2 mm široké, na vrcholu zúžené, s vytrvávající, 1,3-2,0 mm dlouhou čnělkou.
•	doba květu : IV - VI
•	semena četná, 3,0 - 3,5 mm dlouhá, ca 1 mm široká, osemení podélně jemně svraskalé (rýhované), temně hnědé. Plod je šešule.

Obsahové látky:
Glykosid sinigrin, při porušení pletiv se působením myrosinasy uvolňují štiplavé a čpavé isothiokyanáty. Allylsulfid, rhodanalyl ( sirnaté glykosidy) a alliarin, beta karoten, éterický olej, pektin, kyselina askorbová.

Ekologie: 
Stanovištní podmínky:listnaté, přirozené a antropicky ovlivněné lesy a jejich lemy, lesní pláště, pobřežní křoviny, akátiny, parky, stinné zídky, zahrady, komposty, záhony, hřbitovy  křoviny v sídlištích, zřídka rumiště.                                                                           
Podmínky růstu: na půdách vlhkých až svěžích, živinami a humusem bohatých, neutrální až alkalické reakce. Nitrofilní druh, vyžadující vysokou vzdušnou  vlhkost.                                                                                                      Společenstva: přirozený výskyt soustředěn do společenstev řádu Fagetalia, zejména svazů  Alno-Ulmion ( diagnostický druh podsvazu  Ulmenion) a Tilio-Acerion, nejčastější antropicky podmíněný výskyt ve společenstvech řádu Lamio albi-Chenopodietalia boni-henrici (diagnostický druh svazu Galio-Alliarion s optimem v asociaci Alliario officinalis-Chaerophylletum temuli (LOHMEYER 1949), častý i ve společenstvech  svazu Chelidonio-Robinion.

Význam a využití v praxi: 
Tradičně se používaná v lidovém léčitelství. Má desinfekční účinky na močový trakt i na dýchací cesty. Je vhodná k zevní léčbě zahnisaných ran a zánětů pokožky, včetně bakteriálních ( například růže). Může se použít i na kloktání a převalování v ústech při zánětech v ústní dutině, ale i při paradentoze. Mírně zlepšuje spalování tuků, takže ji můžeme aplikovat i při poruchách žlučníku a slinivky, stejně jako při zvýšení tuku v krvi.Má též protisklerotický účinek. V zahraničí je občas využíván jako salátová rostlina: nať v jarním období obsahuje nezanedbatelné množství vitamínu C.

Zajímavosti: 
Dříve velmi oblíbená, ale dosud vlastně neprobádaná bylina nemá zatím své homeopatické využití. Je to samozřejmě škoda, protože bylina má zcela specifický protizánětlivý účinek. Tinktura se zhotovuje z natě, trhané v době květu, nejlépe těsně před polednem. Nať se upravuje s použitím lihu 70%. Základní tinktura se pak ředí až do potence D5 lihem 40%. Dávkujeme 3krát denně 7 kapek po dobu 30 dní, které by se neměly překročit. Také se používá ve formě prášku, který je učinější. Bylina se usuší a posléze namele. Prášek se podává 3krát denně na špičku nože.  Zajímavostí je, že už Matthioli doporučoval česnáček, dokonce i prášek z něj, proti rakovině.

Použitá literatura: 
Janča J., Zentrich J.A.: Herbář Léčivých rostlin 1.díl,EMINENT Praha: 244-247. 
Slavík B., Hejný S. (1992): Květena  ČR 3 díl, Academia Praha: 40-41. 
Kolbek J., Větvička V.: Rostliny na každém kroku, Granit: 180.