čajovník čínský
Camellia sinensis L. 
čeleď: čajovníkovité - Theaceae

synonyma: čaj pravý, Thea sinensis L., Camellia thea Link., Camellia theifera Griff.

slovenský název: čínský čaj
anglický název: tea plant
německý název: teestrauch, teebaum
lidové názvy: thé

Původ druhu: 
Jihovýchodní Asie, v rozsáhlých oblastech které se táhnou od indického Ásamu přes území Barmy, jižní Číny, ale i Thajska, Laosu, Kambodže a Vietnamu.

Areál rozšíření: 
Dnes se pěstuje v tropech a subtropech všech světadílů.

Popis rostliny: 
•	vytrvalý, stálezelený keř nebo strom
•	na plantážích dorůstá výšky 2-2,5 m , volně však dorůstá až 15m, čaj malolistý- rostoucí v jihovýchodní Číně a Japonsku, nízký keřík, var. macrophylla  čaj velkolistý- dosahuje výšky 5 m, var. shan čaj velkolistý z Barmy, Vietnamu, Laosu, vysoký 5-10 m, var. assamica čaj asamský má listy dlouhé až 35 cm a dosahující výšky až 17 m
•	listy střídavé, kopinaté nebo elipčité, tuhé, kožovité s typickou nervaturou a pilovitým okrajem. Mladé listy a pupeny jsou často stříbřitě plstnaté
•	větve má drsné a šedé
•	květ oboupohlavný, souměrný podle mnoha rovin souměrnosti, má rozlišen kalich a korunu, korunní plátky jsou smetanově bílé a na bázi srostlé s vnější řadou pomnožených tyčinek, je velký v průměru 20-50 mm , v úžlabí listů po 2-3 květech, blizna troj klaná, semeník svrchní
•	kvete na jaře, I- IV
•	plodem je trojpouzdrá tobolka, kulovitá semena dozrávají téměř jeden rok

Obsahové látky:  
Kofein (0,9-5%), Theobromin (0,05%), teofylin (0,02-0,04%), xanthin, metylxanthin, adenin, třísloviny (tanin, polyfenol aj. 10-25%), u fermentovaného čaje silice, vit. C a též stopové prvky (hlavně K, ale i Mg, Ca, Fe, P, F aj.) Využití v lékařství, kosmetice, domácí využití v podobě čaje.

Ekologie:
Stanovištní podmínky: studená pohoří subtropických oblastí
Podmínky růstu: 3500 °C vegetační konstanty, optimální teplota je 22 °C, začátek vegetace při 10 °C, při sněhové pokrývce snese i –30 °C. Je vláhomilný, vyžaduje  hlubokou půdu s kyselou půdní reakcí (pH 4-6). Má rád chlad, ale ne mráz, čistý vzduch a hodně vlhkosti. Alespoň 60 mm srážek ročně. Čajové plantáže leží v nadmořské výšce 100-2000m.

Význam a využití v praxi: 
V lékařství se využívá látky teofylinu, která výrazně působí na rozšíření průdušek, v čisté formě se používá při léčbě astmatu. Dále se využívá ve farmacii.
Léčebné účinky zeleného čaje: napomáhá trávení mastných jídel a normalizuje metabolismus. Působí proti únavě, při pruchách soustředěnosti či paměti, depresích, k povzbuzení látkové výměny, k posílení obranyschopnosti a krevního oběhu, proti kazivosti zubů. Je výborným termoregulátorem. Preventivně působí proti nádorovým onemocněním, podporuje dýchání a činnost srdce, posiluje cévní stěny a při dlouhodobém užívání upravuje krevní tlak a snižuje hladinu cholesterolu. Má i protistresové účinky a působí preventivně proti chřipce a nemocím z nachlazení, má mírné močopudné účinky a staví. Namočené lístky nebo mokrý obklad z čajové rostliny působí proti svědění a zánětům. Mimo jiné se používá také na léčení škrábanců a odřenin a na zmírnění svědění po kousnutí hmyzem. Navozuje příjemnou pohodu a podporuje duševní a fyzickou činnost, přičemž nemá na lidský organismus žádný negativní vliv. Droga obsahující kofein účinkuje pomaleji, než je tomu u kávy, jsou slabší, zato působí déle a rovnoměrněji. Případy otravy jsou vzácné (u dětí a kardiaků). Při pravidelném nadměrném požívání se může dostavit nervozita, nespavost a oběhové potíže.
Léčebné účinky černého čaje: Obsahuje více tříslovin a má silnější stahující účinky. Silný černý čaj proto pomáhá při průjmu. Ovšem zvyšují prý možnost onemocnění rakovinou hrtanu. Dá se ale toto riziko omezit přidáním mléka, které třísloviny neutralizuje.

Zajímavosti:  
Podle pověsti objevil nápoj z čajových lístků čínský císař Šan-nung kolem roku 2750 před naším letopočtem. Jednoho dne, když si vařil vodu, spadlo do kotlíku několik lístků z nedalekého keře. Chutný nápoj s povzbuzujícími účinky císaře zaujal a tradice byla na světě. Evropané čaj objevili až v 16. století. Jako první se o čaji zmiňuje Giovanni Ramusio. Britská Východoindická společnost začala čaj dovážet na počátku 17. století, avšak první plantáže založila v Indii až v roce 1836 a na Cejlonu v 70. letech 19. stol.. Holanďané začali poněkud dříve, své první plantáže vytvořili na Jávě kolem roku 1826.
Největšími dovozci čaje na světě jsou dosud Britové a ti ročně spotřebují asi 4,5 kg na hlavu.
Čaj pěstovaný v různých oblastech má rozdílnou chuť i aroma a při zakládání plantáží tento poznatek využívali.
Zelený čaj: připravuje se z lístků, které se nenechají zavadnout, ale čerstvé se spaří horkou párou. Tím se zabrání nežádoucí fermentaci a čaj si zachová původní barvu.
Druh Oolong: Po sklizni se lístky nechají několik hodin zavadnout a pak se krátce suší ve stínu
Černý čaj: Po zavadnutí listy procházejí fáze fermentace a potom se horkým vzduchem suší.

Použitá literatura: 
VALÍČEK P., KOKOŠKA L., HOLUBOVÁ K. (2001): Léčivé rostliny třetího tisíciletí. START Benešov:49 
LAMBERTOVÁ ORTISOVÁ ELISABETH (1997): Encyklopedie koření bylinek a pochutin. PRÍRODA Bratislava: 268
BREMNESSOVÁ L. (2003): Bylinář – Zdraví, krása a radost. FORTUNA PRINT Praha: 273
VERMEULEN NICO (1999): Encyklopedie bylin a koření. REBO PRODUCTIONS Čestlice: 74
ALBERTS A., MULLEN P. (2002): Psychoaktivní rostliny, houby a živočichové. Svojka&Co. Praha:50
MANN J. (1992): Jedy, drogy, léky. Academia English: 56
ŠEBÁNEK J. a kol.(1996): Zahradnický slovník naučný 1 A-C. ÚSTAV ZEMĚDĚLSKÝCH A POTRAVINÁŘSKÝCH INFORMACÍ PRAHA:273
ŠEBÁNEK J. a kol.(1996): Zahradnický slovník naučný 2 Č-H. ÚSTAV ZEMĚDĚLSKÝCH A POTRAVINÁŘSKÝCH INFORMACÍ PRAHA: 7